Справа № 706/767/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 706/767/24 Суддя (судді) першої інстанції: М.П.Орендарчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із адміністративним позовом, у якому просить суд:

- скасувати постанову серії ЕНА № 2365593 від 11.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

- справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною четвертою стаття 122 КУпАП закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем застосовано прилад TruCam в інший спосіб, ніж визначено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію». Вважає, що сам факт складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено повністю.

Скасовано постанову поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець - Подільського району УПП в Хмельницькій області Ружицького Ю.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2365593 від 11.06.2024.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 122 КУпАП закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд приймаючи рішення у справі, не вжив усіх необхідних заходів для з`ясування всіх обставин у справі, керувався позицією лише однієї сторони, порушуючи принцип змагальності.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2024 та від 09.12.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин колегія суддів вважала можливим перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 11.06.2024 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 бат. БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області капралом поліції Ружицьким Ю.В. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2365593, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700 грн.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 11.06.2024 о 10:54 керував транспортним засобом SKODA SUPERB н.з. НОМЕР_1 на А/Д М-30 Стрий Ізварене 215 км, в селищі Війтівці рухався зі швидкістю 103 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості на 53 км/год та порушив п. 12.9 б ПДР - перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбаченими знаками 3.29, 3.31, 30.3. Швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу «TruCam TC008385».

Не погоджуючись із даною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перегляді наданого відповідачем фотофайлу № _13200_0611_10 5714_F0025 судом встановлено, що на автодорозі М-30 Стрий - Ізварине 215 км о 10 год 57 хв 11.06.2024 одночасно рухаються два транспортні засоби SKODA SUPERB білого кольору із мінімальною дистанцією між ними. Через неякісність фото розпізнати номерні знаки автомобілів неможливо, номерний знак транспортного засобу, швидкість якого вимірювалася приладом TruCam, на фото не відображений. Позначка оптичного лазерного прицілу відсутня та не спрямована на жоден із наявних на фото автомобілів. Звуковий сигнал про фіксацію перевищення швидкості руху автомобілем та позначка лазерного прицілу приладу відсутні на переглянутому судом відеофайлі № _13200_0611_105714, у зв`язку із чим суд не приймає зазначені докази на підтвердження вини ОСОБА_1 , позаяк факт перевищення саме позивачем швидкості руху на 53 км/год ними не підтверджено.

З такими висновками колегія суддів не погоджується та, переглядаючи рішення суду першої інстанції, надаючи оцінку спірним правовідносинам, виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями частини першої статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР).

Пунктом 1.1 ПДР закріплено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункт 12.9 б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 ПДР України.

Частиною четвертою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, за що передбачена відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ураховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватись на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

Колегією суддів апеляційного суду здійснено перегляд наданого відповідачем оптичного диску із відеозаписом із приладу TruCam, серійний номер 008385, файл « _13200_0611_105741» (а.с.21), з якого вбачається, що на автодорозі М-30 Стрий-Ізварине 215 км о 10 год 57 хв 11.06.2024 рухався транспортний засіб SKODA SUPERB AA6273ОН зі швидкістю 103 км/год.

Таким чином, суд першої інстанції не повністю дослідив надані до суду докази, а також помилково не прийняв зазначені докази на підтвердження вини вчинення позивачем правопорушення.

Крім того, представником Управління патрульної поліції в Хмельницькій області разом із апеляційною скаргою надано до суду оптичний диск із відеозаписами з метою доведення факту фіксації транспортного засобу позивача.

Суд апеляційної інстанції дослідив наданий оптичний диск, із якого вбачається, що апелянтом повторно надано відеозапис відеофіксації вчинення ОСОБА_1 правопорушення 11.06.2024, яке зафіксоване на лазерний вимірювач швидкості TruCam. Крім того, оптичний диск містить відеофайл із роз`ясненнями інспектора ІТ-відділу щодо роботи приладу та програми відображення матеріалів фіксації TruCam.

Колегія суддів звертає увагу, що із тексту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із оскаржуваною постановою у зв`язку із тим, що відповідачем застосовано прилад TruCam в інший спосіб, ніж визначено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію». Жодних доводів про те, що фото та відеозаписи TruCam _13200_0611_105714, _13200_0611_105714_F0025) не містять фіксування швидкості автомобіля позивача, в позовній заяві не наведено.

Виходячи із зазначеного, позивач не погоджується лише із способом застосування приладу вимірювання швидкості.

Що стосується доводів позивача про те, що відповідачем застосовано прилад TruCam в інший спосіб, ніж визначений статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam ТС008385.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29285, виданого ДП «Укрметртест стандарт», чинного до 07 листопада 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС008385, відповідає вимогам технічної документації (а.с. 29).

Згідно Експертного висновку від 15.12.2023 № 04/05/02-1179/BC1 в об`єкті - вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ТС008385 - правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015.

Так, із тексту позовної заяви вбачається, що позивач, посилаючись на положення статті 40 Закону України «Про національну поліцію», вказує, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам статті 40 названого Закону.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, вказаною нормою не встановлено обмежень щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam в ручному режимі.

При цьому, згідно листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49, лазерний вимірювач ТruСam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач ТruСАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (а.с. 23-24).

З огляду на викладене, доводи позивача, що використання приладу TruCam у ручному режимі суперечить вимогам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними доказами протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122 КУпАП.

Враховуючи наявні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що інспектор патрульної поліції під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та винесення постанови серії ЕНА № 2365593 від 11.06.2024, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КпАП України.

Отже, доводи, зазначені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції, а відтак, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який ним, в даному випадку, не виконано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки допущені порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неповного з`ясування обставин справи, та передчасного висновку про необхідність скасування оспорюваної постанови ЕНА № 2365593 від 11.06.2024.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2024 року у справі №706/767/24 скасувати, прийняти нову постанову у справі, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова