Справа № 175/6052/24
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/6052/24
Провадження № 2-а/175/42/24
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойка О.М.,

при секретарі Кальченко Ю.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Потапова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно автоматизованої системи розподілу судових справ між суддями позовна заява була розподілена до провадження судді Бойка О.М.

В позовній заяві просить суд скасувати Постанову про накладення адміністративного стягення від 12 квітня 2024 року №000063, якою визнано ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Обґрунтував свою заяву тим, що 12 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , директор комерційного ПРАТ «ПЕТРИКІВСЬКИЙ РИБГОСП», був присутній на розгляді справи про адміністративне правопорушення, за підсумками якого було прийнято Постанову про накладення адміністративного стягнення від 12 квітня 2024 року №000063.

Фотокопію Постанови про накладення адміністративного стягнення від 12 квітня 2024 року №000063 він отримав 15 квітня 2024 року засобами мобільного зв?язку.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 12 квітня 2024 року №000063 позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-2 КУпАП.

Позивач вважає, що оскаржувана Постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

У відповідності до статті 132-2 КУпАП передбачено: «Внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановленні законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановленні законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі п?ятисот неоподатковуваних, мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові габаритні параметри понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків включно, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Звертає увагу суду на наступні факти, що не були враховані Відповідачем при прийнятті оскаржуваної Постанови.

В Постанові вказано про таке: транспортний засіб із державним номером НОМЕР_2 ; інший незрозумілий транспортний засіб із державним номером НОМЕР_3 ; накладну №14125942 від 06.03.2024р.; повну масу не вказаного ТЗ - 44250 кг.

Підставою для винесення оскаржуваної Постанови, на думку позивача, став Акт №000503 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06 березня 2024 року.

У відповідності до п.3 Акту, в ньому йдеться про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_2 , відомості про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_3 в Акті відсутні. При цьому в п. 8 Акту зазначено: нормативно допустима маса: 38 т., фактична: 44,250 т.

Разом з тим, ані в Акті №000503 про перевищення, ані в оскаржуваній Постанові не зазначено, між якими сторонами складено накладну №14125942 від 06.03.2024 року, не зазначено її серію та інші обов?язкові реквізити товарно-транспортної накладної як документа первинного обліку, вимоги до якого встановлені ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов?язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо)».

Позивач вказує, що сама ТТН або її копія взагалі відсутня в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а є лише документ із посиланням на ТТН.

При цьому мова в ньому йдеться про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_3 , але не НОМЕР_2 , та накладну №14125943, проте не №14125942.

Таким чином, на думку позивача, Відповідач не довів самого факту здійснення правопорушення, передбаченого ст. 132-2 КУпАП, оскільки відсутня ТТН або інший товарно-супровідний документ, проте, безпідставно притягнув до відповідальності невинну особу, що й стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідач ознайомившись із позовною заявою надав до суду відзив в якому позовні вимоги заперечує у повному обсязі та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Обґрунтував свою позицію тим, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритноваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Пунктом 16 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних, проводиться перевірка на дотримання вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу у відповідності до нормативно встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України.

На вантажовідправника вантажу покладається відповідальність за внесення (зазначення) ним відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним.

06.03.2024 року відповідно до направлення на рейдову перевірку № 000128 від 01.03.2024 року проводилася рейдова перевірка транспортних засобів. В тому числі габаритно-ваговий контроль.

Так, о 10 год. 06 хв. на ділянці 28 км+140 м а/д Н-31 «Дніпро Царичанка-Кобеляки-Решетилівка», було здійснено точний габаритноваговий контроль транспортного засобу DAF, номерний знак НОМЕР_4 . Під час здійснення габаритно-вагового контролю була складена довідка № 032061, талон про зважування від 06.03.2024.

За результатами проведеного зважування виявлено порушення нормативних вагових параметрів визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, а саме - перевищення загальної маси транспортного засобу на 16,45 % (44,250 т.), при допустимій 38 т. (нормативно допустима в пункті 22.5 ПДР України передбачена загальна вага для такого типу транспортного засобу).

Водієм транспортного засобу ОСОБА_2 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) надано накладну № 14125942 від 06.03.2024, із зазначеною масою вантажу 24,74 тони, що не відповідає фактичним даним.

Отже посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено, що вантажовідправником було внесено до документу на вантаж, а саме накладної № 14125942 від 06.03.2024 відомості про масу вантажу, що не відповідає фактичним даним, а саме: зазначена маса вантажу 24740 кг, а фактична маса ТЗ з вантажем 44250 кг, що перевищує нормативно встановлені законодавством параметри на 16,45 %, чим порушено вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р.

У наданому водієм документі на вантаж, а саме накладній №14125942 від 06.03.2024, зазначено Відправника «ПРАТ ПЕТРИКІВСЬКИЙ РИБГОСП» та вага з вантажем.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), відповідач вказує, що виявлене порушення, є адміністративним правопорушенням, зокрема внесення (зазначення) вантажовідправником недостовірних відомостей про масу вантажу до товарнотранспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, який перевозиться.

Звертають увагу суду, що перевіркою 06.03.2024 року транспортного засобу, номерний знак НОМЕР_2 зафіксовано, що перевищення вагових обмежень на здвоєну вісь склало 27,1 т, що на 42,63 % перевищує нормативно визначені 19 тон передбачених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Такі вагові перевантаження транспортного засобу є недопустимими, оскільки спричиняють значну шкоду суспільству, руйнують дороги України. Позивач, як перевізник, не мав правових підстав для перевезення вантажу дорогою державного значення, перевантаженого на 42,63 % від дозволеного нормативу.

Відповідач, що в постанові зазначено транспортний номер НОМЕР_3 та транспортний номер НОМЕР_2 , очевидно інформація про ТЗ, а саме зазначений в постанові номер НОМЕР_3 є опискою, адже вся інша інформація в постанові № 000063 та зазначений в ній номер ТЗ НОМЕР_2 відповідає іншим матеріалам габаритно-вагового контролю, які є доказами порушень нормативних вагових параметрів, а саме: - акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 000503 від 06.03.2024 (номер ТЗ НОМЕР_2 ); - акт проведення перевірки № 038510 від 06.03.2024 року (номер ТЗ НОМЕР_2 ); - довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 032061 від 06.03.2024 (номер ТЗ НОМЕР_2 ); - талон про зважування від 06.03.2024 (номер ТЗ НОМЕР_2 ); - накладна № 14125942 від 06.03.2024 (номер ТЗ НОМЕР_2 ).

Отже, вважає, така описка не могла слугувати підставою для винесення помилкового рішення. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Потапов О.М. підтримали позовну заяву та надали заяву в якій просили її задовольнити посилаючись на доводи, які зазначенні в позовній заяві та всіх процесуальних документах, які містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні представник відповідача не з`явився. Клопотань не надавав. Про час та місце був належним чином повідомлений.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , директор комерційного ПРАТ «ПЕТРИКІВСЬКИЙ РИБГОСП», був присутній на розгляді справи про адміністративне правопорушення, за підсумками якого було прийнято Постанову про накладення адміністративного стягнення від 12 квітня 2024 року №000063.

Фотокопію Постанови про накладення адміністративного стягнення від 12 квітня 2024 року №000063 він отримав 15 квітня 2024 року засобами мобільного зв?язку.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 12 квітня 2024 року №000063 позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-2 КУпАП.

Позивач вважає, що оскаржувана Постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

У відповідності до статті 132-2 КУпАП передбачено: «Внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановленні законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановленні законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі п?ятисот неоподатковуваних, мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові габаритні параметри понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків включно, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Звертає увагу суду на наступні факти, що не були враховані Відповідачем при прийнятті оскаржуваної Постанови.

В Постанові вказано про таке: транспортний засіб із державним номером НОМЕР_2 ; інший незрозумілий транспортний засіб із державним номером НОМЕР_3 ; накладну №14125942 від 06.03.2024р.; повну масу не вказаного ТЗ - 44250 кг.

Підставою для винесення оскаржуваної Постанови, на думку позивача, став Акт №000503 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06 березня 2024 року.

У відповідності до п.3 Акту, в ньому йдеться про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_2 , відомості про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_3 в Акті відсутні. При цьому в п. 8 Акту зазначено: нормативно допустима маса: 38 т., фактична: 44,250 т.

Разом з тим, ані в Акті №000503 про перевищення, ані в оскаржуваній Постанові не зазначено, між якими сторонами складено накладну №14125942 від 06.03.2024 року, не зазначено її серію та інші обов?язкові реквізити товарно-транспортної накладної як документа первинного обліку, вимоги до якого встановлені ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов?язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо)».

Позивач вказує, що сама ТТН або її копія взагалі відсутня в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а є лише документ із посиланням на ТТН.

При цьому мова в ньому йдеться про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_3 , але не НОМЕР_2 , та накладну №14125943, проте не №14125942.

Таким чином, Відповідач не довів самого факту здійснення правопорушення, передбаченого ст. 132-2 КУпАП, оскільки відсутня ТТН або інший товарно-супровідний документ, проте, безпідставно притягнув до відповідальності невинну особу, що й стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУПАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи оскаржувану Постанову на предмет її обґрунтованості, можна зробити обґрунтований висновок про те, що до адміністративної відповідально притягнуто особу, яка фактично не вчиняла адміністративного правопорушення, передбачене ст. 132-2 КУпАП, а також не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння адміністративного правопорушення взагалі.

Сама лише Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є лише рішенням суб?єкта владних повноважень.

Інші докази вчинення Позивачем вищевказаного адміністративного правопорушення відсутні та не були надані до суду.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов?язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення та вина особи у його вчиненні, доводяться шляхом надання належних доказів.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви що доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

У таких справах суб?єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач доказів правомірності свого рішення на час подання позову не надав, а в матеріалах справи інші належні та допустимі докази вини Позивача відсутні.

У відповідності до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановлено цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією бездіяльністю суб?єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтересі просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень 3) визнання дій суб?єкта владних повноважень протиправними та зобов?язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб?єкта владних повноважень протиправною та зобов?язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб?єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб?єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю».

Згідно із ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб?єкта владних повноважень протиправними та зобов?язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб?єкта владних повноважень протиправною та зобов?язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб?єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб?єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;...».

Згідно статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

До суду не було надано достатніх та належних доказів, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності правомірно.

Відтак, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а дії відповідача не є правомірними, а тому позовну заяву слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягення від 12 квітня 2024 року №000063, якою визнано ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. скасувати.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко