Справа № 160/15107/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/15107/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року (суддя Ільков В.В., повне судове рішення складено 04 вересня 2024 року) в справі № 160/15107/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням заяви від 08 липня 2024 року) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 січня 2024 року:

№0-0423-UА0043499 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за котедж сімейного відпочинку в сумі 10485 грн за 2021 рік;

№0-0423-UА0043499 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за котедж сімейного відпочинку в сумі 11358,75 грн за 2022 рік;

№0-0423-UА0043499 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за котедж сімейного відпочинку в сумі 11708,25 грн за 2023 рік;

№0-0423-UА0033698 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за домоволодіння в сумі 44928 грн за 2021 рік;

№0-0423-UА0033698 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за домоволодіння в сумі 48672 грн за 2022 рік;

№0-0423-UА0033698 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за домоволодіння в сумі 50169,60 грн за 2023 рік.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного правління ДПС у Дніпропетровській області від 26.01.2024 року №0-0423-UА0043499, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за котедж сімейного відпочинку в сумі 10485,00 грн. за 2021 рік.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 26.01.2024 року №0-0423-UА0043499, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за котедж сімейного відпочинку в сумі 11358,75 грн. за 2022 рік.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 26.01.2024 року №0-0423-UА0043499, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за котедж сімейного відпочинку в сумі 11708,25 грн. за 2023 рік.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 26.01.2024 року №0-0423-UА0033698, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за домоволодіння в сумі 44928,00 грн. за 2021 рік.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 26.01.2024 року №0-0423-UА0033698, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за домоволодіння в сумі 48672 грн. за 2022 рік.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного правління ДПС у Дніпропетровській області від 26.01.2024 року №0-0423-UА0033698, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за домоволодіння в сумі 50169,60 грн. за 2023 рік.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач при нарахуванні податкових зобов`язань мав вирахувати із загальної площі об`єктів нерухомості площу підвальних приміщень, які є невід`ємною частиною житлового будинку та складаються з кімнати та санвузла, адже рішеннями органів місцевого самоврядування не передбачено звільнення від сплати податку підвалу як невід`ємної частини будинку. При цьому котедж сімейного відпочинку зареєстрований як єдиний об`єкт житлової нерухомості.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу належить на праві власності об`єкт нерухомого майна: котедж сімейного відпочинку, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 179,3 кв.м., що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 13.02.2015 р., а також інформаційною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна від 13.12.2023 р.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення по типу об`єкту котедж сімейного відпочинку площа об`єкта - 349,50 м.кв., зокрема:

податкове повідомлення - рішення 0-0423-UА0043499 від 26.01.2024 р. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 10485,00 грн. за 2021 рік;

податкове повідомлення-рішення 0-0423-UА0043499 від 26.01.2024 р. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 11358,75 грн. за 2022 рік;

податкове повідомлення - рішення 0-0423-UА0043499 від 26.01.2024 р. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 11708,25 грн. за 2023 рік;

по типу об`єкту домоволодіння площа об`єкта - 499,20 м.кв.:

податкове повідомлення - рішення 0-0423-UА0033698 від 26.01.2024 р. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 44928 грн. за 2021 рік;

податкове повідомлення - рішення 0-0423-UA0033698 від 26.01.2024 р. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 48672,00 грн. за 2022 рік;

податкове повідомлення - рішення 0-0423-UA0033698 від 26.01.2024 р. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 50169,60 грн. за 2023 рік.

ДПС України прийнято рішення від 13.05.2024 року №13902/6/99-00-06-01-03-06 за результатами розгляду скарги позивача, на підставі якого спірні податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга позивача залишена без задоволення.

Суд першої інстанції вказав, що відповідачем при нарахуванні податкових зобов`язань за належне позивачу домоволодіння ( АДРЕСА_1 ) враховувалась його загальна площа, яка відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 15.11.2007 року складається з будинку, а також з вольєру, прибудови, навісу, вбиральні, літньої кухні, ґанку, дашку, душу, які в силу рішень Дніпровської міської ради звільнені від оподаткування.

Також суд першої інстанції вважав, що відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку садибного типу із загальної площі цього домоволодіння в 499,2 кв.м. відповідачеві потрібно було відняти також площу погребу (підвалу) в 65,8 кв.м., який в силу рішень Дніпровської міської ради звільнений від оподаткування.

Крім того, податковим органом при нарахуванні податкових зобов`язань за належний позивачу котедж сімейного відпочинку ( АДРЕСА_2 /з) враховувалась його загальна площа, яка відповідно до технічного паспорту на громадський будинок від 05.12.2014 року складається з будинку, а також з двох елінгів (159,9 кв.м.), сторожки та туалету (10,3 кв.м.), які в силу рішень Піщанської сільської ради звільнені від оподаткування.

Відповідно до експлікації на громадський будинок із загальної площі цього котеджу сімейного відпочинку в 179,3 кв.м. відповідачеві потрібно було також відняти також площу погребу (підвалу) в 52,3 кв.м., який в силу рішень органу місцевого самоврядування звільнений від оподаткування.

Суд першої інстанції вважав, що якщо відняти від загальної оподатковуваної площі належних позивачу домоволодіння та котеджу сімейного відпочинку площу господарських (присадибних) будівель, допоміжних (нежитлових) приміщень, звільнених від оподаткування, то вийде площа в 560,4 кв.м.

Таким чином, загальна площа об`єктів житлової нерухомості, що належать позивачеві на праві власності, складає 560,4 кв.м., що не перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, а саме: 600 кв.м. (120 кв.м. х 5) - для житлових будинків.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем невірно визначено базу оподаткування та об`єкт оподаткування у обох розрахунках, тому визнав спірні податкові повідомлення-рішення протиправними.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником двох об`єктів нерухомого майна: домоволодіння (житлового будинку), загальною площею 499,2 кв.м, що розташоване у АДРЕСА_1 ; котеджу сімейного відпочинку, загальною площею 349,5 кв.м, що розташований у АДРЕСА_2 /з.

Вказані об`єкти нерухомого майна належать до підрозділу 11 «Будівлі житлові» Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, та підрозділу 11 «Житлові будинки» Національного класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 16 травня 2023 року № 3573 (набрав чинності з 01 січня 2024 року).

ГУ ДПС у Дніпропетровській області 26 січня 2024 року прийняті податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

№0-0423-UА0043499 за котедж сімейного відпочинку в сумі 10 485 грн за 2021 рік;

№0-0423-UА0043499 за котедж сімейного відпочинку в сумі 11 358,75 грн за 2022 рік;

№0-0423-UА0043499 за котедж сімейного відпочинку в сумі 11 708,25 грн за 2023 рік;

№0-0423-UА0033698 за домоволодіння в сумі 44 928 грн за 2021 рік;

№0-0423-UА0033698 за домоволодіння в сумі 48 672 грн за 2022 рік;

№0-0423-UА0033698 за домоволодіння в сумі 50 169,60 грн за 2023 рік.

Рішенням ДПС України від 13 травня 2024 року №13902/6/99-00-06-01-03-06 скарга позивача залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання правомірності податкових повідомлень-рішень про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2021-2023 роки.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування згідно з положеннями підпункту 266.2.1 пункту 266.2 цієї статті є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Пунктом 266.3 статті 266 ПК України встановлена база оподаткування цим податком, за підпунктом 266.3.1 якого базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.4 статті 266 ПК України встановлені пільги із сплати податку.

Зокрема, за змістом підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 цього кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За правилами статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з положеннями Податкового кодексу України є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 8.3 статті 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених дим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 4.4 статті 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими задами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також статтею 143 Конституції України та пунктом 24 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За змістом пункту 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Відповідно до пункту 12.4 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать:

12.4.1. встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом;

12.4.2. визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу;

12.4.3. до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Згідно з підпунктом 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:

об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;

об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним плавним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Порядок обчислення суми податку встановлено пунктом 266.7 статті 266 ПК України, відповідно до підпункту 266.7.1 якого обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

За положеннями підпункту 266.7.1-1 пункту 266.7 статті 266 ПК України за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Рішенням Дніпровської міської ради від 06 грудня 2017 року № 12/27 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території м. Дніпро» ставку податку встановлено у розмірі 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Додатком №2 до цього рішення встановлений перелік пільг для фізичних і юридичних осіб, наданих відповідно до пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема, звільняються від сплати податку на 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік: господарські, у тому числі присадибні будівлі, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, тощо.

Рішенням XX сесії VII скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року №1-20/VІІ «Про встановлення місцевих податків та зборів на території Піщанської сільської ради на 2020 рік» встановлені на території Піщанської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком 3; пільги із сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком 4.

Зокрема, звільняються від сплати податку на 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформатори, підстанції тощо.

Судом встановлено, що позивач є власником двох об`єктів нежитлової нерухомості, які відносяться до категорії житлових будинків Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, - домоволодіння (житловий будинок), загальною площею 499,2 кв. м, та котеджу сімейного відпочинку, загальною площею 349,5 кв.м, тобто більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу.

Суд першої інстанції правильно вказав, що загальна площа об`єктів житлової нерухомості, що належать позивачу, складає 848,7 кв. м (499,2+349,5), що перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі для житлових будинків, встановленої підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, а саме 600 кв. м (120 кв. м х 5).

Виходячи із розрахунку податкових зобов`язань, при визначенні розміру податкових зобов`язань за домоволодіння (житловий будинок), загальною площею 499,2 кв.м, що розташований у АДРЕСА_1 , враховувалась загальна площа, яка відповідно до технічного паспорту складається з будинку, а також з вольєру, прибудови, навісу, вбиральні, літньої кухні, ґанку, дашку, душу.

Разом з тим, рішенням Дніпровської міської ради від 06 грудня 2017 року № 12/27 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території м. Дніпро» встановлено перелік пільг для фізичних і юридичних осіб, наданих відповідно до пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, звільнено від сплати податку на 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік господарські, у тому числі присадибні будівлі, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, тощо.

Відтак, контролюючим органом безпідставно розраховано податкові зобов`язання на всю площу домоволодіння, без врахування встановленої рішенням органу місцевого самоврядування пільги щодо звільнення від сплати податку господарських будівель.

Також суд першої інстанції вважав, що з розрахунку площі житлового будинку слід вирахувати площу погребу (підвалу) в 65,8 кв.м., який, звільнений від оподаткування.

За позицією відповідача підвал не може бути розцінений як господарське (допоміжне, нежитлове) приміщення.

З цього питання суд зазначає, що якщо й погодитися з позицією контролюючого органу, що підвал, який складається з кімнати та санвузла, не може вважатися допоміжним приміщенням, яке звільнено від сплати податку, то у будь-якому випадку контролюючим органом неправильно розрахована сума податку через врахування у складі оподатковуваної площі інших господарських (допоміжних) приміщень (вольєру, прибудови, навісу, вбиральні, літньої кухні, ґанку, дашку, душу), тому визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковими повідомленнями-рішеннями №0-0423-UА0033698 в сумі 44 928 грн за 2021 рік, №0-0423-UА0033698 в сумі 48 672 грн за 2022 рік, №0-0423-UА0033698 в сумі 50 169,60 грн за 2023 рік є протиправним.

Виходячи із розрахунку податкових зобов`язань, при визначенні розміру податкових зобов`язань за котедж сімейного відпочинку, загальною площею 349,5 кв.м, що розташований у селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, по пров. Лісному, 1а/з, враховувалась загальна площа, яка відповідно до технічного паспорту складається з будинку, двох елінгів (159,9 кв.м.), сторожки та туалету (10,3 кв.м.).

Разом з тим, рішенням Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року №1-20/VІІ «Про встановлення місцевих податків та зборів на території Піщанської сільської ради на 2020 рік» встановлено на території Піщанської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також встановлено перелік пільг для фізичних і юридичних осіб, наданих відповідно до пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, звільнено від сплати податку на 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформатори, підстанції тощо.

Відтак, контролюючим органом безпідставно розраховано податкові зобов`язання на всю площу домоволодіння, без врахування встановленої рішенням органу місцевого самоврядування пільги щодо звільнення від сплати податку господарських будівель.

Також суд першої інстанції вважав, що з розрахунку площі житлового будинку слід вирахувати площу погребу (підвалу) 52,3 кв.м., звільнений від оподаткування.

За позицією відповідача підвал не може бути розцінений як господарське (допоміжне, нежитлове) приміщення.

З цього питання суд зазначає, що якщо й погодитися з позицією контролюючого органу, що підвал як частина жилого будинку не може вважатися допоміжним приміщенням, яке звільнено від сплати податку, то у будь-якому випадку контролюючим органом неправильно розрахована сума податку через врахування у складі оподатковуваної площі інших господарських (допоміжних) приміщень (елінги, сторожки та туалет), тому визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковими повідомленнями-рішеннями №0-0423-UА0043499 в сумі 10485 грн за 2021 рік, №0-0423-UА0043499 в сумі 11358,75 грн за 2022 рік, №0-0423-UА0043499 в сумі 11708,25 грн за 2023 рік є протиправним.

Доводи апелянта про те, що підвальні приміщення, які є невід`ємною частиною житлового будинку та складаються з кімнати та санвузла, входять до складу єдиного об`єкту житлової нерухомості, рішеннями органів місцевого самоврядування не передбачено звільнення від сплати податку підвалу як невід`ємної частини будинку, суд відхиляє, адже вище суд дійшов висновку, що контролюючим органом крім підвальних приміщень всупереч рішенням органів місцевого самоврядування враховано у площі житлових будинків площу допоміжних приміщень, які цими рішеннями звільнені від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

При цьому суд звертає увагу, що відповідачем не приведено в апеляційній скарзі жодного доводу у спростування висновку суду першої інстанції щодо звільнення цих допоміжних (господарських) приміщень від сплати податку.

Той факт, що котедж сімейного відпочинку зареєстрований як єдиний об`єкт житлової нерухомості, не має значення у спірному в цій справі питанні, оскільки рішенням Піщанської сільської ради звільнено від сплати податку на 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформатори, підстанції тощо.

При цьому такі допоміжні приміщенні у будь-якому разі входять до єдиного об`єкту житлової нерухомості, й не можуть бути окремими об`єктами права власності як об`єкти нерухомого майна.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року в справі № 160/15107/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року в справі № 160/15107/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 11 грудня 2024 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов