Справа № 400/8212/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 р. № 400/8212/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В., розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін, адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Державної установи "Арбузинська виправна колонія № 83", вул. Володимирська, 1,с-ще Костянтинівка,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,55340,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду до Державної установі «Арбузинська виправна колонія №83» з вимогами визнати бездіяльність Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку під час проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу за період з 01.02.2022 року по 01.08.2024 року протиправною; стягнути з Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 01.02.2022 року по 01.08.2024 року в розмірі 206 572,51 гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував наступним. Позивач проходив службу в ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки. В жовтні 2019 позивача було призвано до ЗСУ для проходження строкової військової служби, в подальшому позивачем було укладено контракт на проходження військової служби. Відповідно до ч.3 ст. 119 КЗПпУ за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб підприємців, у яких вони працювали на час призову. В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» про виплату йому середнього заробітку відповідно до ст. 119 КЗпПУ. Відповідно до вимог якої, особа, яка призвана на строкову військову службу, має право на отримання , а також збереження робочого місця. Але, на своє звернення ОСОБА_1 отримав відмову, яку відповідач виклав наступним чином. Умови грошового забезпечення для осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби визначені Наказом Міністерства юстиції від 28.03.2018 року №925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України», який є чинним, та на їх думку, виплата усіх складових грошового забезпечення має здійснюватися відповідно до положень цього Порядку.

Відповідач надав відзив, в якому частково заперечив проти позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України (в редакції від 31 липня 2020 року, тобто станом на дату призову ОСОБА_1 на військову службу у Збройних Силах України) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 24 лютого 2022 року Указом Президента України N 64/2022 на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні діє режим особливого періоду, визначений ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01 липня 2022 року N 2352-IX внесені зміни, зокрема, у частину третю статті 119 КЗпП України, а саме у частині третій статті 119 слова "зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток" замінено словами "зберігаються місце роботи і посада". Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01 липня 2022 року N 2352-IX набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), опубліковано 18 липня 2022 року в газеті "Голос України" N 147. Відповідно до конституційних повноважень Верховна Рада України, як єдиний орган законодавчої влади в Україні, виключно законами України закріплює права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості. Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01 липня 2022 року N 2352-IX, прийнятий Верховною Радою України відповідно до конституційних повноважень. Тобто, починаючи з 19 липня 2022 року за працівниками, які призвані на військову службу зберігається місце роботи і посада, проте не зберігається середній заробіток. Таким чином, передбачався обов`язок роботодавця щодо збереження за такими категоріями працівників середнього заробітку включно до дня, що передує дню набранням чинності цим Законом і дії відповідача державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» щодо припинення нарахування та виплати середнього заробітку є правомірними. На теперішній час Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01 липня 2022 року N 2352-IX є чинним та обов`язковим до виконання. Враховуючи вищевикладене, можна дійти до висновку, що положення ч. 3 ст. 119 КЗпП України в частині збереження за позивачу ОСОБА_1 середнього заробітку на час перебування на військовій службі поширювалися на нього до 19 липня 2022 року, тобто до дня набрання чинності Законом N 2352-IX, а саме з 01.02.2022 року по 19.07.2022 року. А починаючи з 19 липня 2022 року відповідач державна установа «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» не має обов`язку зберігати за Позивачем середній заробіток.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , 1997 р.н., з 20.11.2017 проходив службу в Державній установі «Арбузинська виправна колонія» №83» на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки.

14.10.2019 ОСОБА_1 був призваний на строкову службу до Збройних Сил України.

17.02.2021 ОСОБА_1 уклав контракт зі ЗСУ на проходження військової служби за контрактом та перебуває на службі до теперішнього часу.

Протягом всього часу, ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» середній заробіток передбачений ст.119 КЗпП ОСОБА_1 не виплачувало.

Постановами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2021 у справі №400/1134/21 та від 22.02.2024 у справі №400/1779/22, визнані протиправними дії та Державну установу «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до частини 3 ст.119 КЗпП України, середній заробіток (грошове забезпечення), з дати увільнення від роботи з 14.10.2019 року по 28.01.2022.

Відповідно до ч.4 ст.119 Кодексу законів про працю України, в редакції яка діяла в період до 19.07.2022 за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Гарантії, визначені у частині 3 статті 119 КЗпП, в частині збереження місця роботи, посади не поширюються на осіб, які займали виборні посади в органах місцевого самоврядування та строк повноважень яких закінчився.

Суд враховує, що Верховний Суд у рішенні від 16 жовтня 2020 року у справі №120/1630/19-а, вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що за змістом наведених визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі №813/402/17.

Позаяк, у межах спірних правовідносин, ОСОБА_1 був призваний в період дії особливого періоду, слід зазначити, що на позивача розповсюджуються гарантії, передбачені частиною 3 статті 119 КЗпП України, тобто, збереження місця роботи, посади, і середнього заробітку в установі, в якій він працював на час призову.

Посилання скаржника на Наказ Міністерства юстиції України від 13.09.2021 №3226/5 «Про затвердження змін до Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового та начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» суд вважає безпідставним, оскільки до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та КЗпП України, які мають вищу юридичну силу порівняно із наказом Міністерства юстиції України від 13.09. 2021 № 3226/5.

Таким чином, слід констатувати, що доводи відповідача ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» в цій частині не знайшли свого підтвердження, а тому на позивача розповсюджуються гарантії, передбачені частиною 3 статті 119 КЗпП України, щодо збереження місця роботи, посади, і середнього заробітку в установі, в якій він працював на час призову.

Але, також необхідно врахувати, що 19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01.07.2022, яким у частині третій статті 119 слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». Тобто, зазначеним Законом, скасований обов`язок роботодавців сплачувати середній заробіток робітникам, які проходять військову службу під час особливого періоду.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати середнього заробітку за період з 19.07.2024 по 01.08.2024 та стягнення коштів за цей період задоволенню не підлягають.

Також, вирішуючи спосіб поновлення прав позивача, суд враховує відповідну судову практику, викладену у постановах ПААС №400/1134/21 та №400/1779/22, з тими самим сторонами, та приходить до висновку, що у цьому випадку також належним способом захисту буде покладено обов`язку на ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до частини 3 статті 119 КЗпП України, середній заробіток (грошове забезпечення), за період з 01.02.2022 по 18.07.2022.

Позов задовольнити частково.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Державної установи "Арбузинська виправна колонія № 83" (вул. Володимирська, 1,с-ще Костянтинівка,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,558) задовольнити частково.

2. Зобов`язати Державну установу «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» (вул. Володимирська, 1, с-ще Костянтинівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 55340, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до частини 3 статті 119 КЗпП України, середній заробіток (грошове забезпечення), за період з 01.02.2022 по 18.07.2022.

3. В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ДУ "Арбузинська виправна колонія (№83)" щодо невиплати середнього заробітку за період з 19.07.2024 по 01.08.2024 та стягнення коштів за цей період відмовити.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 11.12.2024