Справа № 380/22655/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/22655/21 пров. № А/857/29173/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання: Кулабухової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення, головуючий суддя Кухар Н.А., постановлена о 12:26 у м. Львів, повний текст якої складено 22.10.2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2018 по 2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 24.09.2021 року; зобов`язано Державну податкову службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2018 по 2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 24.09.2021 року.

Відповідачем подано заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення шляхом зобов`язання Державної податкової служби України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2018 по 2021 роки, як учаснику бойових дій, якщо: 1) суд самостійно визначить суму відповідної грошової компенсації; або 2) суд покладе виконання обов`язку щодо нарахування (визначення суми) відповідної грошової компенсації на Державну фіскальну службу України в особі Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби (вх. №73565 від 03.10.2024 року).

Подана заява обґрунтована тим, що обов`язок щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 2018 по 2021 роки, як учаснику бойових дій у зазначеній справі не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що були передані ДПС та її територіальним органам відповідно до Постанов № 1200 та № 537, а також Розпорядження № 682-р. Предмет спірних правовідносин у справі № 380/22655/21 виник у зв`язку з проходженням Позивачем служби в органах податкової міліції Державної фіскальної служби України, з якої на підставі наказу ДФС від 21.09.2021 №0069-о/д-о він був звільнений. На даний час в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення Державної фіскальної служби України () відсутній, а вказана юридична особа перебуває у стані припинення, але не є ліквідованою або припиненою і здійснює свої функції через Голову комісії з реорганізації ДФС.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року у справі №380/22655/21 - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та прийняти нову, якою заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тими ж доводами, що наводились нею у поданій заяві про зміну способу і порядку виконання судового рішення, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржену ухвалу суду незаконною та повністю підтримав доводи, наведені у поданій апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену ухвалу, суд попередньої інстанції виходив з того, що судове рішення, що набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним). Тобто воно не може бути скасоване (змінене) судом, що його прийняв. Основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними. Отже, суд, який прийняв рішення, може внести до нього виправлення, які не торкаються суті відомостей, що викладені у рішенні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1, 3 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, встановлення або зміна способу і порядку виконання рішення може бути здійснено виключно за наявних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під обґрунтованими підставами варто розуміти наявність обставин, що є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб та наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі №759/1928/13-а.

Також у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №556/2609/14-а зазначено, що зміна способу і порядку виконання судового рішення можлива лише тоді, коли зміст та суть даного рішення залишатимуться незмінними.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено КАС України. Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Суд, аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, прийшов до висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Зазначені у поданій заяві підстави не є такими обставинами і у розумінні статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

При цьому, суд зауважує, що приписи ст. 378 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини рішення, яке містить висновки суду по суті позовних вимог, у зв`язку з чим, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Відтак, обставини викладені у заяві не обґрунтовують доцільність і необхідність зміни способу та порядку виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі №380/22655/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
М. А. Пліш
Повний текст постанови складено 12.12.2024 року.