Справа № 600/3042/24-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/3042/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

I. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення з військової служби військовослужбовця оператора 7-ї єгерської роти 3-го єгерського батальйону солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби з підстав передбачених абзацом 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, за його поданими рапортами у зв`язку з сімейними обставинами, визначеними абз. 5 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з наявністю батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має II (другу) групу інвалідності;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби, оператора 7-ї єгерської роти 3-го єгерського батальйону солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно чинного законодавства пп. «г» п. 2 ч. 4 ст, 26 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», яке діяло на момент подання рапорту 29.04.2024 року ОСОБА_1 , а саме через такі сімейні обставини, наявністю одного з батьків ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має II (другу) групу інвалідності.

1.2. Ухвалою суду 15.07.2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. Згідно позовної заяви позиція позивача обґрунтовується наступним. Так представник позивача зазначає, що позивач має одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю II групи, а саме батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, інвалідність встановлена до 15.04.2025 року згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №800411.

2.2. Окрім того, згідно з довідки №0506/1497 виданої управлінням соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації визначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено державну соціальну допомогу з 08.02.2024 року по 30.04.2025 року (номер особової справи 670506).

2.3. 29.04.2024 року Позивач подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт, на звільнення з військової служби у Збройних Силах України разом з належним чином нотаріально посвідченими копіями необхідних (підтверджуючих) документів, з підстав передбачених пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, як військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, через такі сімейні обставини у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків (батька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ) із числа осіб з Інвалідністю II групи.

2.4. Проте 26.05.2024 року позивач отримав відповідь від військової частини НОМЕР_1 за №2376, якою йому було повідомлено, що рапорт з додатками на звільнення з військової служби у Збройних Силах України не реалізовано у зв`язку з тим, що службові матеріали не погоджені військовою частиною НОМЕР_1 .

2.5. Ознайомившись із позицією командування військової частини позивач не погоджується із нею, адже вважає, що системний аналіз пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (у редакції, чинній на час подання рапорту) дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав: в разі наявності одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи.

Позиція відповідача

2.6. До суду надійшли відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

2.8. Так, представник відповідача зазначає, що Законом України від 11.04.2024 року №3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» були внесені істотні зміни, зокрема до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, які набрали чинності з 18.05.2024 року.

2.9. З урахуванням змін, які набрали чинності 18.05.2024 року, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період можуть бути звільнені з військової служби під час воєнного стану за сімейними обставинами, зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

2.10. Таким чином, до спірних правовідносин слід застосовувати вимоги ст. 26 Закону №2232 в чинній редакції (з урахуванням змін, які набрали чинності з 18.05.2024 року), оскільки зі змісту наданих позивачем документів вбачається, що саме 19.05.2024 року військовослужбовець звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення, що підтверджується вхідним номером та датою реєстрації: №2068 від 19.05.2024 року (копія рапорту з відміткою про реєстрацію додається). А тому посилання позивача в позові на те, що він звернувся з рапортом до 18.05.2024 року (до набрання чинності змін) є безпідставним та помилковим.

2.11. Зауважує, що військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби за наступних сукупних умов: наявність саме у військовослужбовця необхідності здійснювати постійний догляд за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка) з інвалідністю ІІ групи; наявність у своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) інвалідності І чи ІІ групи; відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи (тобто особи з інвалідністю) або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

2.12. Факт наявності у ОСОБА_2 , 1973 року народження, інвалідності ІІ групи не оспорюється, однак факт здійснення такого догляду саме позивачем доданими документами належним чином не підтверджено. Зокрема, позивачем не доведений факт здійснення постійного догляду саме ним шляхом отримання документів у відповідності до Закону України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 року № 2671-VIII, Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 року №345.

2.13. Також, довідка МСЕК серії 12 ААГ №800411 від 18.04.2024 року не містить інформацію про потребу батька позивача саме у постійному догляді. Таким чином, факт потреби ОСОБА_2 у постійному догляді доданими документами також належним чином не підтверджений. При цьому, законодавець не визначив потребу особи з інвалідністю ІІ групи, в даному випадку ОСОБА_2 , у постійному догляді як підставу для звільнення з військової служби, а пов`язав її з наявністю саме у військовослужбовця необхідності, тобто встановленого обов`язку, здійснювати такий догляд. Більш того, позивачем не надано документального підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи ( ОСОБА_2 ) або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

2.14. Враховуючи наведені вище обставини, очевидним є те, що військова частина НОМЕР_1 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Відповідно, відмовляючи позивачу у задоволенні рапорту щодо його звільнення з військової служби, командування військової частини НОМЕР_1 діяло обґрунтовано та у передбачений законом спосіб в межах своїх повноважень на підставі поданих документів, а отже відсутні протиправні дії по відношенню до позивача.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін, судом встановлено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації і проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

3.2. Позивач звернувся з рапортом до безпосереднього командира командира 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив клопотати перед вищим командуванням військової частини НОМЕР_1 звільнити його з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами згідно підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки його батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду.

3.3. Судом встановлено, що у рапорті про звільнення з військової служби проставлена дата 26.04.2024 року та підпис позивача. Також, на рапорті наявний запис про те, що командир 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону клопоче перед вищим командуванням по суті рапорту Юрія Волошина та зазначена дата 26.04.2024 року. Аналогічно, у рапорті наявна відмітка про те, що командир 3 єгерського батальйону клопоче по суті рапорту та зазначена дата 28.04.2024 року.

Окрім цього, згідно відмітки на рапорті такий рапорт зареєстровано у Військовій частині НОМЕР_1 19.05.2024 року за Вх.№2068.

3.4. У відповідь на поданий рапорт листом від 26.05.2024 року №2376 командиром військової частини НОМЕР_1 повідомлено позивача про те, що відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період можуть бути звільнені з військової служби під час воєнного стану за сімейними обставинами, зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Зауважено, що військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби у разі наявності саме у нього необхідності здійснювати постійний догляд за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка) з інвалідністю ІІ групи.

У листі також зазначено, що факт наявності інвалідності у ОСОБА_2 не оспорюється, однак факт здійснення такого догляду саме ОСОБА_1 доданими документами належним чином не підтверджено, враховуючи те, що ОСОБА_1 фактично перебуває на військовій службі. При цьому, законодавець не визначив потребу особи з інвалідністю ІІ групи, в даному випадку ОСОБА_2 , у постійному догляді як підставу для звільнення з військової служби, а пов`язав її з наявністю саме у військовослужбовця необхідності, тобто встановленого обов`язку, здійснювати такий догляд. Більш того, ОСОБА_1 не надано документального підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи ( ОСОБА_2 ) або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я

Відтак, у листі констатовано, що ОСОБА_1 , всупереч пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, подано рапорт без документів, які підтверджують підстави звільнення.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Засади, якими керується суд при здійсненні правосуддя у цій справі

4.1. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд насамперед має визначити проблему, яка породила правовий конфлікт (яким є публічно-правовий спір) та ефективні, разом з цим справедливі, шляхи її усунення.

4.2. Сутністю цього спору є те, що позивач, не погоджується із діями військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення його з військової служби з підстав передбачених абзацом 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, за його поданими рапортами у зв`язку з сімейними обставинами, визначеними абз. 5 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з наявністю батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має II (другу) групу інвалідності.

4.3. А тому, суд надасть таким діям відповідача оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

Щодо суті спору

4.4. Особливістю спірних правовідносин є те, що сторони наголошують на застосуванні різних редакцій Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон №2232-XII). Так, представник позивача стверджує, що рапорт про звільнення позивачем подано 29.04.2024 року (тобто на час дії Закону №2232-XII, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-IX). Натомість, представник відповідача наголошує, що до спірних правовідносин слід застосовувати вимоги статті 26 Закону №2232-XII в чинній редакції (з урахуванням змін, які набрали чинності з 18.05.2024 року згідно Закону № 3633-IX), оскільки зі змісту наданих позивачем документів вбачається, що саме 19.05.2024 року військовослужбовець звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення, що підтверджується вхідним номером та датою реєстрації: №2068 від 19.05.2024 року (копія рапорту з відміткою про реєстрацію додається). А тому посилання позивача в позові на те, що він звернувся з рапортом до 18.05.2024 року (до набрання чинності змін) є безпідставним та помилковим.

4.5. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що звернення ОСОБА_1 до свого безпосереднього командира по команді мало місце саме 26.04.2024 року, який у свою чергу 26.04.2024 року також клопотав перед вищим командуванням по суті рапорту Юрія Волошина.

4.6. Натомість, подальша реєстрація рапорту у Військовій частині НОМЕР_1 (19.05.2024 року за Вх.№2068) та передача його на розгляд командиру військової частини не може підмінювати факт подачі рапорту позивачем саме 26.04.2024 року.

4.7. Відтак, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах підлягає застуванню нормативно-правове регулювання, яке було чинне на час подачі позивачем рапорту про звільнення до свого безпосереднього командира по команді, а саме 26.04.2024 року.

4.8. Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

4.9. Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

4.10. Згідно із статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 року № 389-VIII, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

4.11. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

4.12. У свою чергу, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон №2232-XII).

4.13. Статтею 26 Закону №2232-XII (в редакції, чинній на час подання позивачем рапорту про звільнення з військової служби), визначено підстави для звільнення з військової служби. Зокрема, пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

4.14. Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

4.15. Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України врегульований Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі Положення № 1153).

4.16. Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення №1153, Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

4.17. Пунктом 233 Положення №1153 закріплено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

4.18. Відповідно до пункту 241 Положення №1153 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

4.19. Згідно з правовими нормами пункту 242 Положення №1153 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

4.20. Позиція позивача у цій справі полягає у тому, що нього наявне право на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII у зв`язку з наявністю батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має II (другу) групу інвалідності.

4.21. Натомість, доводи представника відповідача полягають у тому, що згідно вимог статті 26 Закону №2232 в чинній редакції (з урахуванням змін, які набрали чинності з 18.05.2024 року згідно Закону № 3633-IX) військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби за наступних сукупних умов: наявність саме у військовослужбовця необхідності здійснювати постійний догляд за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка) з інвалідністю ІІ групи; наявність у своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) інвалідності І чи ІІ групи; відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи (тобто особи з інвалідністю) або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

4.22. Надаючи оцінку доводам сторін, суд звертає увагу на безпосередньому формулюванні абзацу 5 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII (у редакції, чинній на час подачі позивачем рапорту про звільнення), а саме на тому, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

4.23. Тобто, звільнення з військової служби під час воєнного стану можливе за умови наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

4.24. Норма абзацу 5 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII у такій редакції жодним чином не визначає та не ставить у залежність можливість звільнення військовослужбовця з військової служби наявність зазначених представником відповідача умов, як то наявність саме у військовослужбовця необхідності здійснювати постійний догляд за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка) з інвалідністю ІІ групи; наявність у своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) інвалідності І чи ІІ групи; відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи (тобто особи з інвалідністю) або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

4.25. У цій справі судом встановлено, що у ОСОБА_1 є батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, інвалідність встановлена згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №800411 до 15.04.2025 року.

4.26. Вказаний акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №800411 було додано позивачем до рапорту про звільнення з військової служби, шо представником відповідача не заперечується. Відповідно, суд вважає, що відповідачем листом від 26.05.2024 року №2376 протиправно відмовлено у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби з підстав не надання документів, які підтверджують підстави звільнення.

4.27. Отже, наведені обставини очевидно свідчать про те, що у ОСОБА_1 наявне право на звільнення з військової служби на підставі абзацу 5 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII згідно поданого ним рапорту від 26.04.2024 року.

4.28. Таким чином, оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об`єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

5.3. Відповідачем не доведено суду правомірності своїх дій щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.

5.4. При цьому, суд зазначає, що решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

5.5. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов не підлягає задоволенню з підстав викладених у його мотивувальній частині.

5.6. Також, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. У цій справі позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від нього відповідно до Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, №3674-VI. Доказів понесення інших судових витрат суду надано не було. Таким чином, суд не присуджує та не стягує у цій справі судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підстав підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року № 2232-XII у зв`язку з наявністю батька, якому встановлено II групи інвалідності.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року № 2232-XII у зв`язку з наявністю батька, якому встановлено II групи інвалідності.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Військова частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя О.В. Анісімов