Справа № 500/4291/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Осташ А.В.

03 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/4291/24 пров. № А/857/27594/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Слободян І.М.

представника апелянта: Чайківської М.Я.

представника позивача Василишина К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі № 500/4291/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2024р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "С" №1 від 03.06.2024р.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.09.2024р позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішеннями, апелянт Головне управління ДПС у Тернопільській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.09.2024р. скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити повністю.

Представник апелянта, Чайківська М.Я. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав у ній зазначених.

Представник позивача, Василишин К.В. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

16.05.2024р. на підставі наказу Головного управління ДПС у Тернопільській області №1111-п проведена фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за адресою провадження господарської діяльності, а саме магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

17.05.2024р. податковий орган за результатами перевірки склав акт №6281/19-00-09-01/ НОМЕР_1 , яким встановив порушення ч.23 ст.15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального із змінами та доповненнями - реалізація алкогольних наIпоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Алкогольні напої реалізовувались через Програмний реєстратор розрахункових операцій № , а саме: 28.04.2024р. реалізовано банку пива «Лев Темне» ємкістю 0,48 літрів, міцність ( вміст спирту) 4,7 % об, по ціні 32,00 грн. із кодом УКТЗЕД , що підтверджується фіскальним чеком від 28.04.2024р. № VIgBPJnau10.

За результатами проведеної перевірки контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення форми "С" №1 від 03.06.2024р., яким до ОСОБА_1 застосував суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) - 17 000,00 грн.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.14.1.202, 14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари; реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Правовідносини, які виникають в усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників суб`єктів господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (далі - РРО) для здійснення розрахункових операцій в готівковій та/або безготівковій форм регулює Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року №547 (далі - Порядок №547).

В п.1 глави 2 розділу ІІ Порядку №547 видно, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг, операції з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу, та відповідно до вимог законодавства повинні застосовувати РРО, зобов`язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку та забезпечити його персоналізацію, опломбування та переведення у фіскальний режим роботи.

Реєстрація РРО здійснюється в контролюючому органі за основним місцем обліку суб`єкта господарювання як платника податків.

п.3 розділу ІІІ Порядку №547 передбачено, що РРО може застосовуватись тільки в тій господарській одиниці, яка зазначена в реєстраційному посвідченні, відповідно до сфери застосування, установленої Державним реєстром РРО, та за наявності договору про технічне обслуговування і ремонт РРО.

Отже, системний аналіз вищевказаних норм дають підстави для висновків, що кожен суб`єкт господарювання зобов`язаний індивідуально зареєструвати РРО, а тому використання одного реєстратора розрахункових операцій заборонено законом.

Колегією суддів встановлено, що за наявною інформацією, яка міститься в податкового органу, ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", а ОСОБА_2 здійснює діяльність в магазині "Провулок ММ". Тобто, це є інша господарська одиниця і права використовувати РРО ОСОБА_2 в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " позивач не мала, що не спростував представника позивача Василишин К.В.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на те, що доводи ФОП ОСОБА_1 про те, що у своїй діяльності обидва підприємці використовують один реєстратор розрахункових операцій є безпідставними.

З фіскального чеку від 28.04.2024р. №VIgBPJnau10 видно, що ПРРО ФОП ОСОБА_1 є №, а відповідно до заяви про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій, поданої ФОП ОСОБА_2 , ПРРО -№. Тобто, це є різні реєстратори розрахункових операцій, на що суд першої інстанції не звернув увагу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника позивача Василишина К.В. про те, що ФОП ОСОБА_1 помилково провела через РРО суму розрахунку за банку пива «Лев Темне» ємкістю 0,48 літрів, міцність ( вміст спирту) 4,7 % об, по ціні 32,00 грн. із кодом УКТЗЕД , згідно фіскального чеку від 28.04.2024р. № VIgBPJnau10. Оскільки всупереч п.5 розділу ІІІ Порядку №547 в матеріалах справи відсутній акт щодо скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку.

Із змісту ч.23, ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» видно, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, податковий орган обгрунтовано прийняв оскаржене податкове повідомлення-рішення, оскільки ФОП ОСОБА_1 всупереч ч.23 ст.15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального із змінами та доповненнями - реалізовувала алкогольні напої без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Тернопільській області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі № 500/4291/24 скасувати та прийняти нову постанову.

В позові ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 12.12.2024р.