Справа № 520/27938/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 р.Справа № 520/27938/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 04.11.24 року по справі № 520/27938/24

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі позивач) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) далі відповідач), в якому просило суд скасувати постанову від 14.12.2023 виконавчого провадження №71651904 про стягнення штрафу у розмірі 10200 грн. 00 коп.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі № 520/27938/24 позов задоволено.

Скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Я.В. ВП № 71651904 від 14.12.2023 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області штрафу у розмірі 10200,00 грн.

ОСОБА_1 (не є учасником справи, проте виступає позивачем у справі за №520/11278/2020, за якою відкрито виконавче провадження) не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції: скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі № 520/27938/24 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити; стягнути на його користь з позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 3 633,6 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вважає, що постанова державного виконавця є такою, що прийнята із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки підставою для її прийняття є виключно ненадання боржником у визначений строк та на час винесення постанови жодних доказів (документів) про виконання ним судового рішення у справі № 520/11278/2020, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 71651904. Крім того, скаржник зазначає, що боржником станом на дату подачі апеляційної скарги не прийнято рішення про призначення йому пенсії за вислугою років та не здійснювалася (не здійснюється) виплата пенсії на підставі судового рішення на визначених підставах, порядку та розмірі. Також, зазначає, що надані боржником пояснення, що він сплачує 4 тис. грн., не є свідченням виконання судового рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 , оскільки суд не зобов`язував боржника здійснювати такі виплати.

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, направив на адресу Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

За приписами ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали даної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №520/11278/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, виплачувати в повному обсязі без обмеження граничного розміру виплати та перераховувати пенсію ОСОБА_1 за вислугою років з 05.08.2020, з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих прокуратурою Полтавської області від 05.08.2020 №18-525 вих20 без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом №3662-12 від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-111.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №520/11278/2020 повернуто скаржнику.

Вказане рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим Харківським окружним адміністративним судом у справі №520/11278/2020 видано виконавчий лист 08.10.2021.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанською Я.В. відкрито виконавче провадження від 26.04.2023 ВП №71651904 з примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №520/11278/2020.

З розрахунку пенсії, позивачем на виконання рішення суду у справі №520/11278/2020, ОСОБА_1 призначено з 05.08.2020 пенсію за вислугу років, що виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно із п.13-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" цього закону. Фактично призначений розмір пенсії виплачується з 01.01.2021 та нараховано кошти за період з 05.08.2020 по 31.12.2020 у сумі 16702,96 грн.

Як зазначає позивач, нараховані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №520/11278/2020 кошти за період з 05.08.2020 по 31.12.2020 у сумі 16702,96 грн. будуть виплачуватися згідно затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Зауважив, що вживав заходи на виконання рішення суду у справі № 520/11278/2020, а фактична невиплата заборгованості зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанською Я.В. винесено постанову про накладення штрафу від 14.12.2023 ВП № 71651904 з примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №520/11278/2020.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 14.12.2023 ВП № 71651904, є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заявлених позовних вимог на підставі наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII).

Згідно ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.1 та п.16 ч.3 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19, від 20 березня 2024 року у справі №560/18384/23.

Як вже зазначалось вище, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №520/11278/2020 адміністративний позов задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, виплачувати в повному обсязі без обмеження граничного розміру виплати та перераховувати пенсію ОСОБА_1 за вислугою років з 05.08.2020, з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих прокуратурою Полтавської області від 05.08.2020 №18-525 вих20 без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом №3662-12 від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-111.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №520/11278/2020 повернуто скаржнику.

Вказане рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим Харківським окружним адміністративним судом у справі №520/11278/2020 видано виконавчий лист 08.10.2021.

Відповідачем 26.04.2023 відкрито виконавче провадження №71651904 та виконавчого листа №520/11278/2020, виданого 08.10.2021 року Харківським окружним адміністративним судом.

Постановою від 30.05.2023 року на позивача накладено штраф на підставі статті 63 та статті 75 Закону №1404-VІІІ за невиконання у повному обсязі виконавчого провадження №71651904.

Крім того, оспорюваною постановою на позивача накладено штраф на підставі статті 63 та статті 75 Закону №1404-VІІІ за невиконання без поважних причин виконавчого провадження №71651904.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що позивачем вчинялися заходи з метою виконання рішення суду, пенсії призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно із п.13-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" цього закону. Фактично призначений розмір пенсії виплачується з 01.01.2021 та нараховано кошти за період з 05.08.2020 по 31.12.2020 у сумі 16702,96 грн.

Позивачем проведено нарахування пенсії, що підтверджується розрахунком.

Проте, позивач зазначає, що часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, як боржнику у виконавчому провадженні, перешкоджали виплаті частини коштів за рішенням суду через відсутність бюджетних асигнувань з Державного бюджету України.

Колегія суддів зазначає, що фінансування коштів для виплати пенсій на підставі Закону України «Про прокуратуру» здійснюється з Державного бюджету України.

Відповідно до п. 4 Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009 р за № 897/16913 кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

У структурі доходів бюджету Пенсійного фонду до складу коштів Державного бюджету України входять зокрема, асигнування державного бюджету у плановому періоді на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

При цьому, слід звернути увагу на те, що видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України на відповідний рік, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили (п. 7 Порядку від 31.08.2009 № 21-2).

Колегія суддів зазначає про наявність поважних причин, що мали бути враховані державним виконавцем при вирішенні питання про накладення штрафу у виконавчому провадженні та судом при постановленні оскаржуваного рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно правомірності постанови державного виконавця з підстав відсутності доказів (документів) про виконання ГУ ПФУ у Харківській області рішення у справі №520/11278/2020, оскільки із матеріалів справи встановлено, що пенсійним органом (боржник у виконавчому провадженні, на якого наклали штрафи за невиконання судового рішення) фактично призначений розмір пенсії виплачується з 01.01.2021 та нараховано кошти за період з 05.08.2020 по 31.12.2020 у сумі 16702,96 грн. Тобто, судове рішення боржник в межах своїх можливостей виконав, а причини, через які судове рішення не виконано в повному обсязі, колегія суддів розцінює як поважні, що виключає наявність підстав для накладення штрафу.

Тим більше, постановою від 30.05.2023 року на позивача вже було накладено штраф на підставі статті 63 та статті 75 Закону №1404-VІІІ за невиконання у повному обсязі виконавчого провадження ВП 71651904.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують викладених у судовому рішенні висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не є учасником даної справи (стороною або третьою особою), а отже вправі оскаржити судове рішення лише у тому випадку, якщо суд своїм рішенням вирішив питання про його права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Слід враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Водночас, будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Отже, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника.

Так, предметом спору в цій справі є скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Я.В. ВП №71651904 від 14.12.2023 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Тобто, спірні правовідносини у цій справі виникли між позивачем Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та відповідачем - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стосовно постанови про стягнення штрафу.

З огляду на матеріали справи, ОСОБА_2 є позивачем у справі №520/11278/2020, по якій рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2020, його адміністративний позов задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, виплачувати в повному обсязі без обмеження граничного розміру виплати та перераховувати пенсію ОСОБА_1 за вислугою років з 05.08.2020, з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих прокуратурою Полтавської області від 05.08.2020 №18-525 вих20 без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом №3662-12 від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-111.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що вирішення питання щодо накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в даному випадку не захищає право особи на отримання пенсійних виплат.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність оскарженої постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Я.В. ВП № 71651904 від 14.12.2023 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 по справі № 520/27938/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко