Справа № 420/1789/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1789/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

Через систему Електронний суд ОСОБА_1 ( далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( далі відповідач, (в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період знаходження на лікуванні з червня 2022 по грудень 2023 р. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 р. у розмірі 100 000 грн. (з урахуванням частково сплачених сум) за дні перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я внаслідок отриманої травми в період з червня 2022 по грудень 2023 р. включно.

II. Позиція сторін

На обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що до 03.01.2023 р. він проходив військову службу в в/ч НОМЕР_1 року з подальшим переведенням до в/ч НОМЕР_2 . У зв`язку з отримання 03.06.2022 року поранення при виконанні бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач проходив лікування, перебував у відпустці за приписами ВЛК, позивач проходив лікування та перебував у відпустці за приписами ВЛК, проте відповідачем за вказаний період нараховував по 30000 гривень, замість 100 000 гривень, а тому допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за спірний період.

24.06.2024 року відповідачем надано до суду відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в медичних закладах в періоди з 21.07.2022 по 22.08.2022, з 23.08.2022 по 02.09.2022, з 07.10.2022 по 28.10.2022, з 04.11.2022 по 25.11.2022, а відповідно і термін перебування ним у відпустці за станом здоров`я з 03.09.2022 по 02.10.2022 не пов`язано з отриманням ним травмування 03.06.2022 під час виконання бойового завдання пов`язаного з захистом Батьківщини, а пов`язано з проходженням військової служби, про що зазначено в довідці військово-лікарської комісії від 07.03.2023 року №4680, та свідоцтві про хворобу №227 від 18.08.2023 року, а тому відсутні законні підстави для проведення нарахувань та виплат додаткової винагороди, починаючи з липня 2022 року по дату його звільнення з військової частини НОМЕР_1 . Також, відповідач зауважує щодо не надання позивачем виписки з медичної картки стаціонарного хворого щодо лікування ОСОБА_1 у період з 13.06.2022 по 19.07.2022 року в КНП ОК ГОСПІТАЛЬ ВВ КОР, що ставить під сумнів перебування позивача в медичному закладі у вказаному періоді

20.09.2024 року на виконання ухвали суду від 19.08.2024 року надано пояснення щодо нарахування додаткової винагороди | позивачу в розмірі 100 000 грн. згідно постанови КМУ №168 за червень та липень 2022 року, вказуючи, що за червень 2022 року позивачу було нараховано додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн., оскільки позивач в червні 2022 року перебував в зоні бойових дій та отримав травму. Тому за І червень 2022 року були законні підстави нарахування та виплати йому додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн., у липні та подальші місяці до дня звільнення йому було нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000 грн., у відповідності до норм постанови КМУ №168.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 19.01.2024 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Цією ухвалою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 разом з відзивом надати суду належним чином завірені копії документів, зокрема, накази про проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 ; інформацію/відомості щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в сумі до 100 000 грн. на місяць, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, за спірний період або нормативно-правове обґрунтування підстав її не нарахування та/або не виплати з доказами, які вплинули на вчинення відповідних дій; накази/телеграми МОУ, прийняті на реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 у спірному періоді.

Ухвалою суду від 19.08.2024 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати суду у строк до 26 серпня 2024 року наступні документи: довідку ВЛК вх.№ 28 від 01.09.2022 року, яка була підставою прийняття командиром військової частини наказу НОМЕР_1 № 246 від 03.09.2022. про надання ОСОБА_1 відпустки за станом здоров`я з 03.09.2022 по 02.10.2022 р.; пояснення з доказами підстав нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168 в розмірі 100 000,00 грн. за червень 2022 року та липень 2022 року на підтвердження доводів щодо не надання позивачем доказів перебування його на стаціонарному лікуванні в медичному закладі КНП ОК Госпіталь ВВ КОР у період з 13.06.202 по 19.07.2022 р.; наказ/рішення Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022 р.

05.12.2023 року адвокат позивача звернувся до командира в/ч НОМЕР_2 зі скаргою на бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо не нараховування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період лікування (знаходження відпустці, реабілітації) з огляду на те, що згідно з довідкою від 05.12 2022 року №106 ОСОБА_1 03 червня 2022 року отримав вибухову травму, яка є тяжкою, та тривалий час лікувався. Просив відновити його порушені права, зобов`язавши підпорядковану військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову винагороду за період знаходження на лікуванні (відпустці, реабілітації) до дня виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з урахуванням, що поранення, яке отримав скаржник є тяжким. ( а.с. 26-28)

07.12.2023 року військова частина НОМЕР_1 листом за вих. № 6546 на адвокатський запит стосовно ОСОБА_1 повідомила, що з метою проведення виплат військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, потрібно надати підтверджуючи документи. Так, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Крім того, медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин для надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000,00 грн. за час відпустки. У зв`язку з чим військовослужбовцю ОСОБА_2 необхідно надати підтверджуючи документи ( медичні висновки) за весь період лікування у зв`язку з отриманням поранення. ( а.с 24)

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 у період з 21.05.2021 року по 03.01.2023 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

21.05.2021 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) № 97 молодшого сержант ОСОБА_1 призначено на посаду гранатоментика 2 механізованого відділення- бойова машина 1 механізованого взводу 2 механізованої роти та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . ( а.с. 29)

04.06.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №155 молодший сержант ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням поранення вибув до шпиталю. Підстава - Доповідь № 500/1 від 04.07.2022 р. ( а.с. 55);

У період з 05.06.2022 по 13.06.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з основним діагнозом: Вибухова травма (від 03.06.2022), ЗЧМТ легкого ступеню. Акустична травма без порушення цілісності барабанних перетинок. Супутні захворювання: закрита скелетно-хребтова травма: забій поперекового відділу хребта з люмбалгією, торакалгія, що підтверджується Виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 981 у ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_3 ) АДРЕСА_1 .( а.с. 22)

У період з 21.07.2022 по 22.08.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: тимчасове порушення функції ходи внаслідок хронічної вертеброгенної радикулопатії L5-S! з вираженим м`язово-тонічним та вираженим больовим синдромом. Вибухова травма. ЗЧМТ легкого ступеню. Акустична травма без порушення цілісності барабанних перетинок. Анальна нориця. Геморой III ст., що підтверджується Виписним епікризом із медичної карти стаціонарного № 6547 КНП «КМКЛ №6» м. Київ.( а.с. 12)

У період з 23.08.2022 по 02.09.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: геморой 4 ступеня та проведено оперативне втручання: гемороїдектомія по Фергюсону. Після виписки потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів, що підтверджується Випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 7928 КНП «КМКЛ №6» м. Київ ( а.с. 21).

03.09.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №246 молодший сержант ОСОБА_1 вибув у відпустку за станом здоров`я терміном 30 діб з 03.09.2022 року по 02.10.2022. Підстава: рапорт ОСОБА_3 , довідка ВЛК ( вх. № 28 від 01.09.2022 року) ( а.с. 56)

У період з 07.10.2022 по 28.10.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: Люмбалгія на фоні дегенеративно-дистрофічних змін хребта. Посттравматичний (перелом тіла S1) остреохондроз попереково-крижового відділу хребта. Протрузію м/х диска L4- L5 та ексрузію м/х диска L5- SI (МРТ від 02.08.2022р.) Больовий, мязево-тонічний і корінцевий синдром. Посттравматичний стресовий розлад з вираженою інтрузивною симптоматикою, стійкою інсомнією та схильністю до експозивних реакцій, що підтверджується Випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1654 Державного закладу «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» м. Київ ( а.с. 14)

У період з 04.11.2022 по 25.11.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: Посттравматичний стресовий розлад з вираженою інтрузивною симптоматикою, стійкою інсомнією та схильністю до експозивних реакцій, що підтверджується Випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1961 Державного закладу «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» м. Київ ( а.с. 13)

28.11.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №332 молодший сержант ОСОБА_1 , вважати таким, що з 28.11.2022 прибув з довготривалого лікування, та знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . Підстава: рапорт молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , виписка № 1961 від 25.11.2022 р. ( а.с. 57)

03.01.2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) № 3 молодшого сержант ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 та виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . ( а.с. 29 зв.)

Відповідно до Довідки в/ч НОМЕР_1 про склад грошового забезпечення, розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та інших додаткових видів грошового забезпечення, які отримував молодший сержант ОСОБА_1 за період з червня 2022 року по грудень 2022 року, додаткова винагорода згідно постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 складає за червень 2022 р. 100 000,00 грн., з липня 2022 року по грудень 2022 року в розмірі 30 000 гривень щомісяця. ( а.с. 59)

Вважаючи протиправною бездіяльністю відповідача в частині ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за період з червня 2022 по грудень 2023 р, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. ( стаття 43 Конституції України)

Відповідно до Конституції України основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає та регулює відносини у цій галузі Закон України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII), зокрема,

- держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. ( частини першої статті 9 Закону № 2011-XII)

- до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. ( частина 2 статті 9 Закону № 2011-XII)

- грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. ( абзаци 1-2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII)

Згідно п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі - Порядок №260), (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема

- грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги). (пункт 2 розділу І Порядку №260)

- грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника). (пункт 8 розділу І Порядку №260),

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», якою

- установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил…, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах……. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) ( абзаци перший, третій пункту 1 Постанови №168)

- відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії; ( абзаци четвертий-п`ятий пункту 1 Постанови №168)

VI. Оцінка суду.

Системний аналіз наведених норм, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди у вищевказаних випадках, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності не виплати позивачу за час його перебування на стаціонарному лікуванні, а також у відпустці за станом здоров`я з червня 2022 по грудень 2023 року додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень згідно постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 внаслідок отримання ним тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Вирішуючи дане спірне питання, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, що позивач проходив військову службу у відповідача у період з 21.05.2021 року по 03.01.2023 року, а відтак період, який охоплює не отримання позивачем спірної додаткової винагороди збільшеної до 100 000,00 грн., фактично складає червень 2022 року - грудень 2022 року.

А відтак суд звертає увагу позивача на помилковість заявлених ним вимог, які не охоплюють період його військової служби у відповідача.

Крім того, у змісті позову представник позивача вказує, що за даними картки особового рахунку позивача сумарно за липень та серпень 2023 року йому нараховано 130 000,00 грн., тобто останнє нарахування винагороди 100000 гривень було здійснено за червень 2023 року. Отже, в період знаходження на лікуванні з 01.07.2023 року відповідач протиправно зменшив виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень на 70000 гривень.

Тобто, представник позивача, покликаючись на Картку особового рахунку позивача за період з січня 2022 по грудень 2022 року, знову помилково вказує на 2023 рік, замість 2022 рік. за липень та серпень 2023 року

При цьому, дослідивши зміст вказаної Картки особового рахунку позивача та Довідки про склад грошового забезпечення, розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та інших додаткових видів грошового забезпечення, які отримував молодший сержант ОСОБА_1 за період з червня 2022 року по грудень 2022 року, судом встановлено, що в червні 2022 року позивачу було нараховано та проведено виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168 в розмірі 100 000,00 грн., а відтак позовні вимоги в частині не отримання позивачем вказаної додаткової винагороди за червень 2022 року є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо позиції відповідача про відсутність підстав для проведення нарахувань та виплат додаткової винагороди позивачу за період лікування ОСОБА_1 з 13.06.2022 по 19.07.2022 року в КНП «ОК Госпіталь ВВ КОР» через відсутність виписки з медичної картки стаціонарного хворого, а тому за його позицією наявні сумніви щодо фактичного перебування позивача в медичному закладі у вказаному періоді, то суд звертає увагу на наступне.

По-перше, період лікування ОСОБА_1 з 13.06.2022 по 19.07.2022 року в КНП «ОК Госпіталь ВВ КОР» м. Кропивницький охоплює частково червень 2022 року, а тому є суперечливим вказаний довід відповідача, оскільки останній виплатив позивачу за червень 2022 року додаткову винагороду, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168 в розмірі 100 000,00 грн., не маючи при цьому будь-яких сумнівів.

Крім того, за наданою відповідачем Довідкою про склад грошового забезпечення, розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та інших додаткових видів грошового забезпечення, які отримував молодший сержант ОСОБА_1 за період з червня 2022 року по грудень 2022 року, то позивач у липні 2022 року отримав додаткову винагороду, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168 в розмірі 30 000,00 гривень чим спростовується довід відповідача про його необізнаність перебування позивача за вказаний період.

Натомість, відповідачем не надано пояснення щодо підстав нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168 у розмірі 30 000,00 грн., заперечуючи проти перебування позивача на стаціонарному лікуванні в медичному закладі КНП ОК Госпіталь ВВ КОР у період з 13.06.202 по 19.07.2022 р.

Також суд приймає до уваги, що згідно з приписами статей 261-262 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я. Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

Крім того, пунктом 22.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони № 402 від 14.08.2008 (в редакції яка діяла у спірний період) постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину. Свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з постановою, які підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, направляються на затвердження (контроль) не пізніше 5-денного терміну після медичного огляду. Свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК із затвердженою постановою не пізніше ніж через два дні після їх затвердження та одержання із штатної ВЛК висилаються командиру військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець, що пройшов медичний огляд, або начальнику, який направив його на медичний огляд, або видаються на руки представникам військових частин за наявності у них підтверджуючих документів.

Суд зазначає, що неналежна організація суб`єктом владних повноважень своєї внутрішньої діяльності, зокрема, відсутність медичної документації щодо військовослужбовців, якиц тривалий час перебувають на лікуванні, не може бути підставою для позбавлення останнього права на виплату додаткової винагороди у розмірі передбаченому Постановою КМУ №168.

З огляду на вищевказане, суд вважає не доведеним факт необізнаності відповідача про перебування ОСОБА_1 на лікуванні з 13.06.2022 по 19.07.2022 року в КНП «ОК ГОСПІТАЛЬ ВВ КОР» м. Кропивницький.

Заперечуючи проти виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн. за час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в медичних закладах в періоди з 21.07.2022 по 22.08.2022, з 23.08.2022 по 02.09.2022, з 07.10.2022 по 28.10.2022, з 04.11.2022 по 25.11.2022 р. , та перебування ним у відпустці за станом здоров`я з 03.09.2022 по 02.10.2022, відповідач покликаючись на довідку військово-лікарської комісії від 07.03:2023 року № 4680 та свідоцтві про хворобу № 227 від 18.08.2023 року вважає, що це не пов`язано з отриманням ним травмування 03.06.2022 під час виконання бойового завдання пов`язаного з захистом Батьківщини, а пов`язано з проходженням військової служби.

Суд не погоджується з вказаними доводами відповідача з огляду на таке.

Так, приписами ч.11 Розділу XXXIV Наказу Міністерства оброни України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» № від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260) встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Суд зауважує, що Порядок №260 доповнено новим розділом згідно з наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 та застосовується з 01.02.2023, а відтак його норми не розповсюджуються на спірні правовідносини, які виникли раніше (до вказаної дати).

Разом з тим, відповідно до абз. 4 пункту 7 рішення Міністра оборони України, згідно з яким підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

Відповідно до наявної у справі Довідки про обставини травми ( поранення, контузії, каліцтва) від 05.12.2022 року за № 106, виданої т.в.о. Начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 та командиром в/ч НОМЕР_1 , на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 14.06.2022 року за № 76/2, 03 червня 2022 року молодший сержант ОСОБА_1 одержав вибухову травму: Акубаротрппма. ЗЧМТ легкого ступеню Акустична травма без порушення цілісності барабанних перетинок. Закрита скелетно-хребтова травма: забій поперекового відділу з люмбялгією. Торакалгія. За обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Луганській області, 03.06.2022 року, поблизу н.п. Новотошківське Луганської області, при виконанні службових обов`язків військової служби при захисті вітчизни в зоні ведення бойових дій, під час протистояння збройній агресії з боку російської федерації. Молодший сержант ОСОБА_1 перебував в засобах захисту та з аптечкою індивідуальною. ( а.с. 25 зв.)

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №155 від 04.06.2022 року молодший сержант ОСОБА_1 у зв`язку з пораненням 04.06.2022 року вибув на лікування до військового шпиталю.

Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у періоди з 21.07.2022 по 22.08.2022, з 23.08.2022 по 02.09.2022, з 07.10.2022 по 28.10.2022, з 04.11.2022 по 25.11.2022 не заперечується відповідачем та підтверджується вище переліченими виписками з медичної карти стаціонарного хворого, виписними епікризами з медичної карти стаціонарного (а.с.12-14, 21-22)

Крім того, Довідкою військово-лікарської комісії (Військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» м. Київ) від 07.03:2023 року № 4680, крім іншого, вказано, наслідки МВТ (03.06.2022) ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді розсіяної органічної мікросимптоматики, цефалгічного та астено-вегетативного синдромів; акубаротравми у вигляді хронічної двобічної нейросенсорної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови 0 м на праве вухо, 2,5 м на ліве вухо; закритого перелому тіла L5 хребця (01062022) без зміщення уламків, лікованого консервативного порушення функції. Травма, ТАК, пов`язана в захистом Батьківщини. (Довідка про обставини травми видана командиром НОМЕР_1 від 05.12.2022 року за № 106). За наказом МОЗ № 370 від 04.07.2007 травма тяжка. ( а.с. 28 зв.)

Також у Свідоцтві про хворобу №227 від 18.08.2023 року, крім іншого, вказано, « ….. Віддалені наслідки перенесеної вибухової травми (03.06.2022), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді розсіяної органічної мікросимптоматики, цефалгічного та астено-вегетативного синдромів; акубаротравми у вигляді хронічної двобічної нейросенсорної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови 0 м на праве вухо, 2,5 м на ліве вухо; закритого перелому тіла L5 хребця (01062022) без зміщення уламків, лікованого консервативного порушення функції. Травма тяжка. Травма, ТАК, пов`язана в захистом . ( а.с. 19)

Отже, вказаними документами підтверджується, що отримана травма позивача є травмою тяжкого ступеню.

Суд також враховує, що на підставі довідки ВЛК ( вх. № 28 від 01.09.2022 року), а також рапорта ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.09.2022 № 246 ОСОБА_1 була надана відпустка за станом здоров`я терміном 30 діб з 03.09.2022 року по 02.10.2022 р.

На виконання ухвали суду від 19.08.2024 року, відповідачем не була надана вказана довідка ВЛК вх.№ 28 від 01.09.2022 року, оскільки не зберіглась у відповідності до Наказу Міністерства Оборони України № 474 від 28.08.2019 «Про затвердження Порядку користування переліком документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України із зазначенням строків зберігання документів та Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України із зазначенням строків зберігання документів».

Частиною 2 статті 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд критично ставиться до доводів відповідача про неможливість надання до суду вказаної довідки, оскільки жодних доказів на підтвердження її знищення за фактом спливу строку зберігання суду не надано.

Водночас суд зауважує, що згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

З огляду на зазначені норми Положення висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.

Відповідно до пункту 6.5 глави 6 розділу ІІ Положення для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження) (пункт 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення).

Відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК (пункт 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення).

Отже, визначення потреби військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я та встановлення необхідного терміну для відновлення функції і працездатності такого військовослужбовця відбувається на підставі висновку ВЛК за наслідком медичного огляду ВЛК, що оформлюється довідкою ВЛК, на підставі якої командир військової частини (закладу) надає таку відпустку.

Таким чином, в межах даних спірних питань довідка ВЛК вх.№ 28 від 01.09.2022 року є підтвердженням факту перебування позивача у відпустці для лікування після травми за висновком військово-лікарської комісії, пов`язаною із захистом Батьківщини у період з 03.09.2022 по 02.10.2022 (30 днів), оскільки на саме на її підставі позивачу надано право на 30 денну відпустку за станом здоров`я, яка надається військовослужбовцю для лікування саме після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.

Підсумовуючи вищевказане та враховуючи, що в даному випадку, вищевказані умови передбачені норм Постанови № 168, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються матеріалами справи, суд дійшов висновку, що за періоди з 01.07.2022 по 19.07.2022, 21.07.2022 по 22.08.2022, з 23.08.2022 по 02.09.2022, з 07.10.2022 по 28.10.2022, з 04.11.2022 по 25.11.2022 (перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням при проходженні військової служби) включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та з 03.09.2023 по 02.10.2022 року (перебування у відпустці за тяжкими пораненнями ВЛК), мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування та відпустки, однак не була нарахована та виплачена, що підтверджується картками особового рахунку позивача за 2022 рік ( а.с.30-31, 35-36).

При цьому відповідачі не заперечують, що вичерпний перелік обставин, за наявності яких, військовослужбовці не включаються до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень або 30 000,00 гривень, наведені у наданому відповідачем рішенні Міністерства оборони України № 248/1298 від 25.03.2022 р., а саме: беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру i безпеки; проходять службу у багатонаціональних органах військового управління за кордоном; добровільно здалися в полон з дня захоплення в полон, оголошеного наказом командира; самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували з дня самовільного залишення військового частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом командира; відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах з дня початку відбування покарання, оголошеного наказом командира; усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира; відмовились виконувати бойові накази за місяць, у якому здійснено таке порушення; перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння (за фактом якого складено відповідні документи адміністративного правопорушення) - за місяць, у якому здійснено таке порушення; навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення особи до самогубства, встановленого судом) за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство; у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки кримінального правопорушення за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, тощо.

Доказів на існування вказаних обставин відповідачами не надано, тому всупереч вимогам п. 1 Постанови № 168 відповідач не виплатив позивачу додаткову винагороду в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу у зв`язку з отриманням поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкої травми за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з наступного дня після отримання поранення травми до завершення лікування, а саме за період з липня 2022 по листопад 2022 року включно.

Також, як встановлено судом, у зв`язку отриманням позивачем у червні 2022 року травми, останній 03.01.2023 року був переведений з військової частини НОМЕР_1 в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 та в подальшому звільнений з військової служби за станом здоров`я.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за період, починаючи з липня 2022 по листопад 2023 р. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення згідно з висновком (постановою) військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаною із захистом Батьківщини та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за період, починаючи з липня 2022 по листопад 2023 р., пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення згідно з висновком (постановою) військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаною із захистом Батьківщини.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень, починаючи з липня 2022 по листопад 2022 р. включно пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення згідно з висновком (постановою) військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаною із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень, починаючи з липня 2022 по листопад 2022 р. включно, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення згідно з висновком (постановою) військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаною із захистом Батьківщини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна