Справа № 140/10652/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/10652/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 15.08.2023 по 11.04.2024, з 21.05.2024 по 10.07.2024;

зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 15.08.2023 по 11.04.2024, з 21.05.2024 по 10.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби позивач 08.06.2023 отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, що підтверджується довідкою про обставини травми №281 від 10.07.2023.

У зв`язку з отриманням бойового поранення (08.06.2023) ОСОБА_1 проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні відповідно до Виписки №4827 з 15.08.2023 по 11.04.2024, відповідно до Виписки №6939 з 21.05.2024 по 10.07.2024.

Відповідно до Свідоцтва про хворобу №467/3 від 04.07.2024 проведено медичний огляд позивача, захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, за ступенем тяжкості (Наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370) травма відноситься до легких. На підставі статті 17а графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

02.09.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив нарахувати та виплатити в повному обсязі додаткову винагороду у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно з Постановою №168 пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні з 15.08.2023 по 11.04.2024, з 21.05.2024 по 10.07.2024.

У відповіді від 11.09.2024 командування в/ч НОМЕР_1 інформувало, що виплата додаткової грошової винагороди за періоди лікування не здійснювалась, оскільки у Свідоцтві про хворобу №467/3 від 04.07.2024 року вказано, що тяжкість травми «легка».

Позивач вважає відмову відповідача у виплаті додаткової винагороди за періоди лікування незаконною, оскільки відповідно до Постанови №168 від 28.02.2022 виплата такої допомоги здійснюється у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.43).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні (а.с.46-49). В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 31.01.2023 по 30.07.2024.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 30.07.2024 позивач виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із звільненням з військової служби за підпунктом «б» за станом здоров`я.

Відповідно до довідки про обставини травми №281 від 10.07.2023, під час проходження військової служби ОСОБА_1 08.06.2023 отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму.

Позивач проходив лікування у період з 15.08.2023 по 11.04.2024 та з 21.05.2024 по 10.07.2024.

Основним діагнозом позивача, на підставі якого останній проходив лікування, є посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими хворобливими проявами, дисфоричний варіант, стан тривалої декомпенсації.

Після лікування позивач пройшов ВЛК у позаштатній ВЛК КП «ВОПЛ м. Луцька».

Згідно пункту 12 свідоцтва про хворобу №2 від 03.01.2024, розділ «діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва» визначено наступне:

Посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими хворобливими проявами, дисфоричний варіант, стан тривалої декомпенсації.

Захворювання, ТАК , пов`язана з проходженням військової служби

Наслідки вибухової травми закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді цефалгічного і церебрастеничного синдрома, акуботравми у вигляді двобічної нейросенсорної приглухуватості.

Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, тяжкість травми легка.

Водночас, 16 Регіональною ВЛК Західного регіону при затвердженні свідоцтва про хворобу №2 було зазначено про необхідність повторного проходження позивачем ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення, контузії, каліцтва основного діагнозу позивача, а саме: Посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими хворобливими проявами, дисфоричний варіант, стан тривалої декомпенсації.

Звертає увагу, що позивач не додав до позову свідоцтва про хворобу №2 від 03.01.2024.

19.06.2024 позивач повторно пройшов ВЛК у госпітальній ВЛК психоневрологічного профілю ВМКЦ Західного регіону.

Згідно пункту 12 свідоцтва про хворобу №467/3 від 19.06.2024, розділ «діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва» визначено наступне:

Посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими хворобливими проявами, дисфоричний варіант, стан тривалої декомпенсації.

Захворювання, ТАК , пов`язана з проходженням військової служби.

Наслідки вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, з ознаками вестибулярних порушень, з незначними порушеннями функції центральної нервової системи, акубаротравми у вигляді суб`єктивного вушного шуму.

Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, тяжкість травми легка.

На підставі статті 17а графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Представник відповідача вказує, що оскільки причинний зв`язок між отриманою травмою та лікуванням повинні підтверджуватися висновками ВЛК і вони не містять висновку про отримання позивачем тяжкого поранення безпосередньо під час захисту Батьківщини, натомість вказує на те, що основний діагноз, по якому проходило лікування позивача, пов`язане з проходженням ним військової служби, права на отримання додаткової винагороди, у розмірі 100000,00 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у спірні періоди позивач не має.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 в період з 31.01.2023 по 30.07.2024 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується наказами відповідача від 31.01.2023 №26 та від 30.07.2024 №213 (а.с.56-57).

Як слідує з довідки про обставини травми №281 від 10.07.2023 (а.с.22), під час проходження військової служби ОСОБА_1 08.06.2023 отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму.

За обставин: «при захисті Батьківщини, близько 22.30 години під час ведення наступальних дій в районі н.п. Мала Токмачка Запорізької області, військовослужбовець внаслідок наїзду автомобіля на міну отримав бойову травму. На момент поранення перебував в засобах індивідуального захисту військовослужбовця, не знаходився в стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння. Не пов`язано із вчиненням особою злочину, адміністративного правопорушення. Не є наслідком навмисного заподіяння особі тілесного ушкодження». Відповідно до Виписки №4827 із медичної карти стаціонарного хворого КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради (а.с.22 зворот-23) позивач у період з 15.08.2023 по 11.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні із таким діагнозом (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення):

Посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими хворобливими проявами, дисфоричний варіант, стан тривалої декомпенсації.

Наслідки вибухової травми (08.06.2023): закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді цефалгічного та церебрастенічного синдромів, акубаротравми у вигляді двобічної нейросенсорної приглухуватості 1 ст.

Крім того, відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6939 Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (а.с.23 зворот-24) позивач проходив стаціонарне лікування в період з 21.05.2024 по 10.07.2024.

За даною Випискою №6939 основний діагноз: Посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими хворобливими проявами, дисфоричний варіант, стан тривалої декомпенсації; супутній діагноз: Наслідки вибухової травми (08.06.2023): закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, з ознаками вестибулярних порушень з незначним порушенням функції центральної нервової системи, акубаротравми у вигляді суб`єктивного вушного шуму.

Згідно із Свідоцтвом про хворобу №467/3 від 19.06.2024 госпітальна військово-лікарська комісія психоневрологічного профілю ВМКЦ Західного регіону прийняла постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва ОСОБА_1 , відповідно до якої:

Посттравматичний стресовий розлад з різко вираженими хворобливими проявами, дисфоричний варіант, стан тривалої декомпенсації.

Захворювання, ТАК , пов`язана з проходженням військової служби.

Наслідки вибухової травми (08.06.2023): закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, з ознаками вестибулярних порушень з незначним порушенням функції центральної нервової системи; акубаротравми у вигляді суб`єктивного вушного шуму.

Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, тяжкість травми легка.

Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

02.09.2024 адвокат Мандрик В.В. в інтересах позивача подав до в/ч НОМЕР_1 заяву, у якій просив нарахувати та виплатити в повному обсязі додаткову винагороду у збільшеному до 100 тис. грн розмірі згідно з Постановою №168 пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні з 15.08.2023 по 11.04.2024 та з 21.05.2024 по 10.07.2024 (а.с.25 зворот-26).

У відповідь на дану заяву відповідач у листі від 11.09.2024 №3-19/3/10429 зазначив про відсутність підстав для виплати додаткової винагороди, вказавши, що відповідно до Виписок №4827 та №6939 із медичної картки стаціонарного хворого наслідки вибухової травми (08.06.2023) супутній діагноз, а тяжкість травми ОСОБА_1 легка (а.с.27).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2, 3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац 2 пункту 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168, в редакції Постанови КМ №836 від 09.08.2023 - у частині виплати додаткової винагороди, яка застосовується з 1 червня 2023 року).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз пункту 1-2 Постанови №168 дозволяє зробити висновок, що нарахування та виплата військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень здійснюється за таких умов:

а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як встановлено судом, в період з 15.08.2023 по 11.04.2024, з 21.05.2024 по 10.07.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку отриманою травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини (наслідки вибухової травми (08.06.2023), закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма).

Зазначене свідчить про те, що за цей період відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100000 грн, оскільки умови, визначені у пункті 1-2 Постанови №168 (перебування на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини), виконуються.

Проте, як слідує з довідки про доходи ОСОБА_1 , виданої в/ч НОМЕР_1 від 11.09.2024 №3-29/5304, у спірний період виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн відповідачем не здійснювалась (а.с.28).

За встановлених обставин справи суд виснуває, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 100000 грн, з огляду на що військову частину НОМЕР_1 слід зобов`язати здійснити таке нарахування та виплату пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 15.08.2023 по 11.04.2024, з 21.05.2024 по 10.07.2024.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не має права на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, оскільки основний діагноз, за яким проходило його лікування, за висновком ВЛК захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Суд зауважує, що вимоги Постанови №168 не ставлять у залежність право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі з наявністю у військовослужбовця за наслідками перебування на стаціонарному лікуванні саме основного діагнозу, визначеного за висновком ВЛК як такого, що є пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини. Достатньою умовою в даному випадку є перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Таким чином, факт зазначення в медичній документації військовослужбовця, який перебував на стаціонарному лікування, діагнозу, який за висновком ВЛК є пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є достатнім для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

Також є необґрунтованими посилання відповідача на відсутність у позивача тяжкої травми, позаяк зазначена умова застосовується у разі виплати додаткової винагороди за період перебування у відпустці для лікування, а не за період стаціонарного лікування.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність своєї бездіяльності, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтований та підставний, а його вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 15.08.2023 по 11.04.2024, з 21.05.2024 по 10.07.2024;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 15.08.2023 по 11.04.2024, з 21.05.2024 по 10.07.2024.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій