Справа № 420/7897/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/7897/24

Перша інстанція: суддя Марин П.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

11 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 , оформленої листом від 02.02.2024 року №3954-2253/З-02/8-1500/24 у нарахуванні та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оформленої листом від 02.02.2024 року №3954-2253/З-02/8-1500/24 стосовно вимоги ОСОБА_1 надання підтверджуючої довідки про періоди перебування чи не перебування у відпустці по догляду за дитиною та відпустках без збереження заробітної плати для врахування до спеціального стажу періоду роботи з 16.08.1983 року по 14.08.1985 рік в Ревдській середній школі №1 Мурманської області.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що має право на отримання грошової допомоги, оскільки на день досягнення пенсійного віку вона набула 30 років необхідного страхового стажу та на той час працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"- "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, позивач вважає, що в поданій трудовій книжці містяться всі записи стосовно періодів її робот, тому вимога відповідача щодо надання підтверджуючої довідки про періоди перебування чи не перебування у відпустці по догляду за дитиною та відпустках без збереження заробітної плати для врахування до спеціального стажу періоду роботи з 16.08.1983 року по 14.08.1985 рік в Ревдській середній школі №1 Мурманської області є протиправною.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року частково задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 , оформленої листом від 02.02.2024 року №3954-2253/З-02/8-1500/24, у нарахуванні та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Оскаржуючи рішення суду, апелянт наголосив, що періоди роботи позивача у приватній школі «Крок» та Одеському приватному закладі освіти «Ор Самеах» не зараховуються до спеціального стажу, оскільки вказані заклади не належать до державної чи комунальної форми власності. Таким чином у позивача відсутній необхідній спеціальний стаж для отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування..

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечувала проти її задоволення та просила залишити без змін оскаржуване рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

07.10.2023 року п ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 43 роки 10 місяців 9 днів.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій в порядку пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідь на зазначену заяву відповідачем надано лист від 02.02.2024 року №3954-2253/З-02/8-1500/24, в якому зазначено про відсутність у позивача необхідного спеціального страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років), оскільки приватна школа «Крок» та Одеський приватний заклад освіти «Ор Самеах» не належать до державної чи комунальної форми власності. Також зазначено, що для врахування до спеціального стажу періоду роботи з 16.08.1983 по 14.08.1985 в середній школі № 1, необхідно надати підтверджуючу довідку про періоди перебування чи не перебування у відпустці по догляду за дитиною та відпустках без збереження заробітної плати.

Стверджуючи про наявність підстав для з їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ані п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ані постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» не ставилась в залежність форма власності закладу освіти від права на зарахування стажу роботи в такому закладі освіти.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191).

Згідно пункту 1 вказаного Порядку №1191, цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та механізм її виплати.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені:

переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років";

переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення".

Колегія суддів зазначає, що з аналізу положень Закону №1058-IV та Порядку №1191 вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 264/6871/16-а, від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а, суть спірної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах.

Відповідно до розрахунку трудового стажу ОСОБА_1 , відповідачем зараховано загальний стаж 43 роки 10 місяців 9 днів.

В той же час, до спеціального стажу не зараховані період з 02.09.1995 року по 31.07.2007 року, оскільки позивач працювала в закладах освіти, які не відносяться до державної чи комунальної форми власності.

Відповідно до довідки Одеського приватного ліцею «Крок» від 08.11.2023 року №455 у період з 01.09.1995 року по 27.08.2005 року позивач працювала в приватному ліцеї та увесь зазначений період перебувала у відпустці без збереження заробітної плати (а.с.7).

У період з 29.08.2005 року по 28.08.2007 року працювала на посаді вчителя початкових класів в приватний навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Ор Самеах» (а.с.14-15).

Згідно з ч.3 та 6 ст. 22 Закону України «Про освіту» заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний. Статус, організаційно-правова форма, тип закладу освіти визначаються засновником і зазначаються в установчих документах закладу освіти.

Оскільки Одеський приватний ліцей «Крок» та приватний навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Ор Самеах» є приватними закладами освіти, тому період роботи у вказаних закладах не зараховується до спеціального стажу, який дає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Також пенсійним органом до спеціального стажу не зарахований період з 16.08.1983 року по 14.08.1985 року з огляду на відсутність підтверджуючої довідки про періоди перебування чи не перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною та у відпустках без збереження заробітної плати.

Дослідивши наявну у матеріалах справи копію трудової книжки позивача НОМЕР_1 , колегія суддів вбачає, що відповідно до запису №1 з 16.08.1983 року позивач була прийнята на посаду старшої піонерської вожатої в Ревдській середній школі №1, 26.12.1983 року переведена вчителем початкових класів та 14.08.1985 року звільнена за власним бажанням.

Проте спірний період не зараховано судом першої інстанції та рішення у відповідній частині не оскаржено позивачем, тому суд апеляційної інстанції не переглядає рішення у відповідній частині, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України.

Крім того, навіть теоретичне зарахування відповідно періоду не надало б позивачу право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки спеціальний стаж позивача у комунальних та державних закладах освіти все одно був би менше необхідних 30 років.

Таким чином, ОСОБА_2 не набула права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки станом на день звернення за її призначенням у позивача був відсутній спеціальний стаж.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 13 березня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. «а»-»г» п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко