Справа № 592/11234/24
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 р.Справа № 592/11234/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Литовченко О.В., вул. Першотравнева, 12, м. Суми, Сумська, 40009, повний текст складено 25.10.24 року по справі № 592/11234/24

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції , Інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Бранця Владислава Володимировича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаним адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Бранця Владислава Володимировича, в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340 грн. серії ЕНА №2511874 від 30.06.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що 30 червня 2024 року інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми сержантом поліції Бранцем Владиславом Володимировичем (далі - Відповідач 1) було винесено постанову ЕНА №2511874 від 30.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те що в місті Суми по вулиці Родини Линтварьових керував т/з ВАЗ 21063 BM1642EІ з вимкненими задніми габаритними ліхтарями у темну пору доби, чим порушив п.п: 31.1. ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 121 КУпАП. Вищезазначеною постановою було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн. Однак, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, Відповідачем 1 винесено постанову незаконно, вона є необґрунтованою та містить формальний характер, тому дана постанова ЕНА №2511874 від 30.06.2024 підлягає скасуванню. При винесенні постанови Відповідачем 1 не були з`ясовані всі обставини справи, а саме - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чим порушено вимоги ст. 280 КУпАП. В той же час, Відповідачем 1 безпідставно визнано винним у порушенні п.п. 31.1 ПДР України, яким передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств- виробників та іншої нормативно-технічної документації. Звертає увагу суду на те, що він самостійно усунув вказаний недолік одразу після того як працівники поліції вказали на вищезазначену несправність.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено.

Постанову інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Бранця Владислава Володимировича серії ЕНА №2511874 від 30.06.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, - скасовано, а провадження у справі закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Департамент патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник Департаменту патрульної поліції в апеляційній скарзі зазначає, що 30.06.2024 року близько 21 год. 35 хв. в м. Суми по вул, Родини Линтварьових поблизу буд. № 70, було виявлено та в подальшому зупинено транспортний засіб ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , водій керуючи транспортним засобом мав технічну несправність, а саме в темну пору доби на транспортному засобі не працювали задні габаритні ліхтарі, а саме правий габаритний ліхтар, чим порушив п. 31.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Правопорушення було зафіксовано на службовий відеореєстратор Хіаомі моделі Yi Car DVR.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення було зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video НОМЕР_2 , 471590.

Зупинка транспортного засобу Позивача працівниками поліції відбулася на законних підставах та відповідно до норм чинного законодавства.

ОСОБА_2 , керуючись ч. 3 ст. 18, ст. 32 Закону підійшов до Позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, до яких зауважень не виникло. ОСОБА_2 пояснив Позивачу, що він порушив вимоги п. 31.1 ПДР України, а саме: керував транспортним засобом, у якого в темну пору доби не горіли задні габаритні ліхтарі, а саме правий габаритний ліхтар, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Також після зупинки автомобіля Позивача та пояснення причини зупинки, Позивач сам безпосередньо візуально пересвідчився, що на його транспортному засобі не працює задній правий габаритний ліхтар, з чим він був повністю згоден, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 471505, відеозапис Clip 0- 00:13:00.

30.06.2024 року розглянувши в присутності Позивача матеріали адміністративної справи, ОСОБА_2 виніс постанову серії ЕНА № 2511874 У справі про адміністративне правопорушення про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. ОСОБА_2 оголосив постанову та вручив її копію Позивачу.

Під час вирішення питання про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 враховано відеозапис правопорушення та усні пояснення Позивача у даній справі.

Враховуючи викладене, скаржник просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 30.06.2024 інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Бранцем В.В. була винесена постанова відносно позивача, в якій зазначено, що 30.06.2024 року близько 21 год. 35 хв. в м. Суми, вул. Родини Линтварьових (Орджонікідзе) здійснив рух у темну пору доби на транспортному засобі ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 у якого не горіли задні габаритні ліхтарі, правопорушення зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi Car DVR , чим порушив вимоги п. 31.-1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у відповідності до ст. 77 КАС України не доведено обставин правомірності рішення службової особи, хоча в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою статті 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Так, в вину позивача ставиться саме порушення п. 31.1 ПДР, відповідно до якого технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Однак, вказаний пункт ПДР не містить такої несправності, як "не горять задні габаритні ліхтарі".

Дійсно, колегія суддів звертає увагу, що згідно постанови серії ЕНА №2511874 від 30.06.2024, позивача притягнуто до відповідальності за порушення п. 31.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі апелянт посилається також на п. 31.4.3 ПДР (Зовнішні світлові прилади:a) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі й лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.) та п.31.6 б ПДР України (Забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів).

Отже, при складанні Постанови серії ЕНА №2511874 від 30.06.2024 працівниками поліції зазначено п.31.1 ПДР України як загальний пункт ПДР, а не пункт ПДР який саме був порушений позивачем.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Слід зазначити, що представником відповідача залучено до матеріалів справи два DVD диска (а.с. 14), який містить відеофіксацію руху автомобіля ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , та спілкування водія з поліцейськими.

Так, з відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що позивач дійсно керував транспортним засобом у якого в темну пору доби не працював задній правий габаритний ліхтар.

Також, під час розгляду справи позивач факт несправності заднього правого габаритного ліхтаря не заперечував, що підтверджується відеозаписом.

Зазначив, що перед початком руху перевіряв справність автомобілю. На місці зупинки транспортного засобу зазначав, що почне вчиняти дії для ремонту несправності.

Працівниками поліції складалася постанова про адміністративне правопорушення. Після чого оголошено Постанову позивачу та останньому вручено копію постанови під підпис.

Так, поліцейськими було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та позивач був відсторонений від керування транспортним засобом. Після чого працівники поліції поїхали.

Колегія суддів звертає увагу, що в оскаржуваній постанові серії ЕНА №2511874 від 30.06.2024 року, п. 7 "До постанови додається", зазначено лише слово "Відео".

Натомість, яким технічним приладом було здійснено запис відео яке залучено відповідачами до матеріалів справи, в оскаржуваній постанові не зазначено.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що у разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства, ст. ст. 73,74 КАС України, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 24.07.2019 року по справі №161/10598/16-а, від 13 лютого 2020 року по справі №524/9716/16-а, яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Разом з тим, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, надані відповідачами відеозаписи не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 чт.121 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що постанова серії ЕНА №2511874 від 30.06.2024 року, винесена по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.10.2024 року по справі № 592/11234/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог Департаменту патрульної поліції.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.10.2024 по справі № 592/11234/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 11.12.2024 року