Справа № 380/5284/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/5284/24 пров. № А/857/18707/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 380/5284/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дії та бездіяльності протиправними, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Костецьким Н.В. в м. Львові 19.06.2024 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 15.12.2023 року № 76 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову йому у призначенні пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області призначити йому пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) з 11.12.2023 року, зарахувавши до страхового стажу період проходження військової служби з 01.01.2005 року по 30.08.2006 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 15.12.2023 року № 76 ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язано ГУПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2023 року про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, з урахуванням викладених у даному рішенні висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач 1, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що законодавством чітко передбачено порядок підтвердження трудового стажу на підставі трудової книжки та підтвердження стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Порядок призначення пенсій по інвалідності врегульовано статтею 32 Закону № 1058-IV. Відповідно до статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність мають право на пенсію по інвалідності залежно від групи інвалідності та за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років. З урахуванням наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 становить 4 роки 5 місяців 1 день. До страхового стажу не зараховано періоди військової служби з 01.01.2005 по 30.08.2006 згідно довідки від 10.02.2020 № 34, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутні відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Довідка від 22.11.2023 № 179_2/У-1759/1884 про заробітну плату з 01.01.2006 по 31.08.2006, видана Львівським територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України не береться до уваги, оскільки відсутня інформація про сплачені суми страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Позивач та відповідач 2 не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, згідно довідки Серії 12 ААВ №740145 від 10.01.2023 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, має встановлену інвалідність ІІІ групи загального захворювання.

Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується відомостями із військового квитка від 20.04.2004 серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2020 № 34 позивач дійсно проходив строкову військову службу з 20.04.2004 по 21.04.2005 та військову службу за контрактом з 21.04.2005 по 30.08.2006.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2020 № 14, позивач приймав участь в бойових діях у складі Українського миротворчого контингенту багатонаціональних сил у Республіці Ірак з 11.04.2005 по 20.12.2005, в/ч НОМЕР_2 .

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченнями від 01.02.2006 серії НОМЕР_3 та від 30.05.2023 серії НОМЕР_4 .

Згідно індивідуальних відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 та відомостей трудової книжки від 16.04.2007 серії НОМЕР_5 у позивача наявний наступний страховий стаж:

- з вересня по червень 2003 року навчання у Міжрегіональному вищому професійному училищі зв`язку м. Львова;

- з квітня по грудень 2004 року строкова військова служба;

- з квітня по вересень 2007 року різноробочий в ТОВ «Метапрок»;

- з листопада 2008 року по січень 2009 року охоронець ДП «Транспорт» ТОВ «ТКС-Євробуд»;

- з квітня 2021 року по лютий 2022 року водій у ФОП ОСОБА_2 ;

- з лютого по квітень 2022 року військова служба у військовій частині НОМЕР_6 ;

- з квітня по вересень 2022 року військова служба у військовій частині НОМЕР_7 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_8 від 12.09.2022, позивач із 08.09.2022 перебував на військовій службі у вказаній військовій частині.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_9 від 04.03.2024 № 133, позивач із 16.09.2023 року перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 11.12.2023 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV.

Вказана заява розглядалась за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Донецькій області.

Рішенням відповідача-2 від 15.12.2023 № 76 відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності. У рішенні зазначено, що відповідно до статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності залежно від групи інвалідності та за наявності необхідного страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років. З урахуванням наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 04 роки 05 місяців 01 день. До страхового стажу не зараховано періоди військової служби з 01.01.2005 по 30.08.2006 згідно довідки від 10.02.2020 № 34 та з 11.04.2005 по 20.12.2005 згідно довідки від 10.02.2020 № 14. виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутні відомості в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Довідка від 22.11.2023 № 179_2/У-1759/1884 про заробітну плату з 01.01.2006 по 31.08.2006. видана Львівським територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України. не береться до уваги, оскільки відсутня інформація про сплачені суми страхових внесків до Пенсійного фонду України. За таких обставин відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у призначенні пенсії по інвалідності, так як на момент звернення або настання інвалідності відсутній необхідний страховий стаж.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, громадянами України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 10 Закону № 1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Частиною третьою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1. Розділу І Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Пунктом 2.1. Розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:

документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);

для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення);

відомості про місце проживання особи;

документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком.

Пунктом 2.2. Розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

Апеляційним судом встановлено, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії по інвалідності стала відсутність необхідного страхового стажу.

Позивач при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності подав весь пакет документів, передбачений вищевказаними положеннями.

У разі наявності сумнівів або необхідності уточнити певні відомості, пенсійний орган має можливість скористатися правами, передбаченими частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, та звернутися до страхувальника з відповідним запитом.

Так, згідно з цією нормою органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З матеріалів справи встановлено, що при перевірці документів та визначенні наявності в позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії, відповідачем не взято до уваги подані позивачем довідку від 10.02.2020 № 34 та довідку від 10.02.2020 № 14, видані ІНФОРМАЦІЯ_1 на підтвердження періодів військової служби позивача з 01.01.2005 по 30.08.2006 та з 11.04.2005 по 20.12.2005, а також довідку про заробітну плату з 01.01.2006 по 31.08.2006 від 22.11.2023 № 179_2/У-1759/1884, видану Львівським територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

Доказів того, що позивач не проходив військову службу протягом спірних періодів або що вказані періоди не відповідають дійсності, відповідачем не надано.

Крім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення документів щодо відомостей про проходження військової служби та здійснення трудової діяльності на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи та військової служби позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Відтак спірні періоди проходження позивачем військової служби підлягають врахуванню до трудового та страхового стажу позивача.

Частиною першою статті 30 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу на день звернення за призначенням пенсії виповнилось 37 років 11 місяців, що підтверджується копією його паспорта. Позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 740145.

Частиною першою статті 32 Закону № 1058-IV передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років.

Водночас, у спірному рішенні від 15.12.2023 № 76 ГУ ПФУ в Донецькій області невірно застосувало норму статті 32 Закону № 1058-IV, вказавши, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності залежно від групи інвалідності та за наявності необхідного страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років.

Щодо покликань позивача на те, що відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Постанова № 393) він має право на пільгове зарахування до страхового стажу періоду його участі з 11.04.2005 по 20.12.2005 в бойових діях у складі Українського миротворчого контингенту багатонаціональних сил у Республіці Ірак, шляхом зарахування одного місяця служби за три місяці, апеляційний суд зазначає, що відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393 час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей зараховується на пільгових умовах як один місяць служби за три місяці до вислуги років для визначення розміру пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу.

Водночас, позивач звертався до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності в порядку, визначеному Законом № 1058-IV, а не про призначення пенсії за вислугу років в порядку, визначеному Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції законе та скасуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 380/5284/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар