Справа № 400/2275/24
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 р. № 400/2275/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Мельника О.М., за участю секретаря судового засідання Шакіної А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача1. Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, 2. Головного управління ДПС у Житомирській області, вул. Юрка Тютюнника, 7,м. Житомир,10003,

провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.02.2024 року № 07,

За участю:

від позивача: Волкової А.В.,

від відповідача 1: Зайцевої А.М.,

від відповідача 2: Коркушко О.В.,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 (далі: Позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі: Відповідач1 ) з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування повністю податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 15.02.2024 року №07 про накладення штрафу на розмірі 42 965 272, 00 грн. (сорок два мільйона дев`ятсот шістдесят п`ять тисяч двісті сімдесят дві гривні 00 коп.).

Ухвалою від 18.03.24 року позовну заяву було залишено без руху з тієї підстави, що підписана представником позивача, вона не містила відомостей про РНОКПП, та наявність у представника позивача електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд".

08.04.24 року ухвалою суду, після усунення недоліків Позивачем, відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у наказі про призначення перевірки відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено у рамках яких заходів ГУ ДПС у Житомирській області встановлено невідповідність діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом, податковий орган не конкретизує суть порушення. Також, контролюючим органом окрім зазначених у наказі про фактичну перевірку питань також вимагались документи, що підтверджують ведення обліку товарних запасів та походження товару, що реалізується у місці його продажу. Крім того, складено опис залишків товару за вибірковим принципом на 102 позиції товару, що перебував у продажу на дату початку перевірки. Представниками контролюючого органу безпідставно вимагались документи поза межами мети та питань фактичної перевірки, зазначені у направленнях на перевірку та наказі на проведення фактичної перевірки, а саме Форма обліку товарних запасів та видаткові накладні та/або товаро-транспортні накладні на товари, які реалізуються та/або знаходяться в складі залишку товарів за місцем їх реалізації та/або зберігання. Вимоги контролюючого органу були виконані Позивачем, а саме на початку перевірки платник податків в електронному вигляді надав для ознайомлення документи щодо ведення товарного обліку за період діяльності з 03.10.2023 року по 17.01.2024 року (дату початку перевірки), а саме Форму ведення товарного обліку, опис залишків товару на початок діяльності та накладні на внутрішнє переміщення товару. На виконання письмового запиту контролюючому органу 22.01.2024 року разом із супровідним листом Позивач передав всі витребувані Відповідачем документи у паперовому вигляді, в тому числі Форму ведення обліку товарних запасів, договори комісії та акти приймання-передачі товарів на комісію до цих договорів, що підтверджують ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, на походження товару який знаходиться в реалізації станом на момент перевірки та було вибірково обрано представниками контролюючого органу до перевірки та становило 102 позиції ювелірних виробів. Однак, надані документи платником податків не задовольнили контролюючий орган, який вбачає підстави для висновку за результатами перевірки про порушення п. 12 ст.3 Закону №265/95-ВР. Позивач вважає, що зміст та висновки Акта фактичної перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають фактичним обставинам перевірки та не підтверджуються матеріалами перевірки, зібраним Відповідачем в ході фактичної перевірки.

Відповідач 1 надав відзив на позов, згідно якого, отримання в установленому законодавством порядку інформації від державного органу, яка свідчить про можливі (імовірні) порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, має наслідком ініціювання цим органом фактичної перевірки. Крім того, вважаємо за необхідне зазначити, що норми Податкового кодексу не передбачають зобов`язання щодо зазначення контролюючим органом у Наказі про проведення фактичної перевірки конкретизації підстав, окрім перелічених у п.п.80.2.1-80.2.7 п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України. Наказ «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » від 12.01.2024 №119-п відповідає вимогам ст..81 Податкового кодексу України. В наказі вказано норму Податкового кодексу України на підставі якої здійснювалося призначення перевірки п.п.80.2.2, п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України), а й уточнено у тому ж абзаці конкретну підставу призначення проведення перевірки, передбачену п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а саме, вказано: «у зв`язку з наявністю інформації яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи та враховуючи доповідну записку управління податкового аудиту ГУ ДПС у Житомирській області від 12.01.2024 №164/06-30-07-06».

Перевіркою повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) встановлено не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів на загальну суму 42965272,00 грн, що знаходились у місці продажу за адресою АДРЕСА_2 ). Отже, перевіркою встановлений не облікований надлишок виробів, які знаходились в продажу та не підтверджені первинними документами у розмірі 42965272,00 грн. Таким чином, в зв`язку з порушенням позивачем п.12 ст.3 Закону №265, контролюючим органом на підставі ст.20 Закону №265 застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 42965272,00 грн. Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 15.02.2024 року №07 про накладення штрафу на розмірі 42 965 272, 00 грн., було прийнято на підставі висновків акту перевірки. З огляду на те, що перевірку проведено ГУ ДПС у Житомирській області, Відповідач заявив клопотання про його залучення в якості 2 Відповідача.

02.05.24 року ухвалою суду залучено ГУ ДПС у Житомирській області в якості 2 Відповідача.

Відповідач 2 подав відзив на позов згідно якого, вважає, що перевірку ФОП ОСОБА_1 була проведена контролюючим органом відповідно до передбачених п. 80.2 ст. 80 Кодексу підстав для її проведення з дотриманням вимог чинного податкового законодавства. Працівниками ГУ ДПС у Житомирській області відповідно до наказу «Про проведення фактичної перевірки» від 12.01.2024 №119-п на підставі статті 191, статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 ст. 75, підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи та враховуючи доповідну записку управління податкового аудиту ГУ ДПС у Житомирській області від 12.01.2024 №164/06-30-07-06, згідно направлень на проведення перевірки від 16.01.2024 № 247 та № 246 проведено фактичну перевірку відділу з продажу ювелірних виробів «Золотий вік» ФОП ОСОБА_1 . За результатами перевірки було складено акт фактичної перевірки від 26.01.2024 №1437/06/25/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення суб`єктом господарювання: п. 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закону №265, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин); ст.24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої лист ДПС України від 05.01.2024 року №301/7/99-00-07-04-03-07 в якому йдеться про заяву споживача ОСОБА_2 щодо «порушення порядку розрахунків, в т.ч. в окремих магазинах мережі ювелірних виробів під торговою маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не містить доказів отримання контролюючим органом інформації про порушення саме платником податків ФОП ОСОБА_1 , вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки. Уваги заслуговує в тому числі сумнівне з точки зору обґрунтованості висновок ДПС України про виявлені на підставі Інтернет посилання нові можливі факти порушення у магазинах під торговою маркою «Золотий Вік» на території Волинської області. Інтернет посилання не може вважатися джерелом отримання інформації про порушення платником порядків в порядку, передбаченому п.п. 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. До того ж, копія звернення ОСОБА_2 до матеріалів справи не залучена Відповідачем 2 в якості доказу. Оцінити належність її змісту до діяльності Позивача не уявляється можливим, доповідна записка управління податкового аудиту ГУ ДПС у Житомирській області від 12.01.2024 року №164/06-30-07-06, на яку Відповідач 2 посилається в т.ч., як на підставу для перевірки, також не надана до матеріалів справи. Відповідно є недоречним посилання Відповідача 2 на висновки Верховного суду в постанові від 04.03.2021 року по справі №803/1171/17 стосовно належності доповідної (службової) записки до підстав для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки.

19.08.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд заслухав думку представників сторін, дослідив всебічно повно та об`єктивно докази, що містяться в матеріалах справи, надав їм оцінки в сукупності та встановив таке.

17.01.2024 ГУ ДПС у Житомирській області на підставі ст. 19, 20, пп.75.1 ст.75, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу Україну, у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи та враховуючи доповідну записку управління податкового аудиту ГУ ДПС у Житомирській області від 12.01.2024 №164/06-30-07-06 прийнято наказ №119-п «Про проведення фактичної перевірки…», яким наказано провести фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » за місцем фактичного провадження діяльності, відділу з продажу ювелірних виробів «Золотий вік», за адресою АДРЕСА_2 , з 17.01.2024 тривалістю, що не перевищуватиме 10 діб. Вказаним наказом визначено провести перевірку за період діяльності, з врахуванням строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України , по дату завершення перевірки з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 12.01.2024 №119-п та відповідно до направлень на перевірку від 16.01.2024 №246, №247 посадові особи ГУ ДПС у Житомирській області прибули для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності, відділу з продажу ювелірних виробів «Золотий вік», за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 директору магазину були вручені копії наказу №119-п від 12.01.2024 та направлення на перевірку від 16.01.2024 №246, №247, пред`явлено службові посвідчення. Тобто, посадовими особами ГУ ДПС у Житомирській області були виконані передбачені ст. 81 Податкового кодексу України умови допуску до проведення фактичної перевірки, що підтверджується підписом останньої на відповідних направленнях.

В період з 17.01.2024 по 25.01.2024 ГУ ДПС у Житомирській області на підставі наказу від 12.01.2024 №119-п проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за місцем фактичного провадження діяльності, відділу з продажу ювелірних виробів «Золотий вік», за адресою АДРЕСА_2 .

25.01.2024 складено акт фактичної перевірки від зареєстрованому в ОДПС №1437/06/25/РРО/ НОМЕР_1 , яким зафіксовано наступні порушення: п. 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закону №265, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин); ст..24 Кодексу законів про працю України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Головне управління ДПС у Житомирській області листом від 29.01.2024 №573 на виконання вимог Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів ДПС при організації, проведення та реалізації матеріалів перевірок платників податків , затверджених наказом ДПС України від 04.09.2020 №470 та нормами Податкового кодексу України, направлено до ГУ ДПС у Миколаївській області матеріали фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що останній перебуває на податковому обліку /зареєстрований як платник податків/ в ГУ ДПС у Миколаївській області (Арбузинська ДПІ). До листа ГУ ДПС у Житомирській області додано акт перевірки №1437/06/25/ РРО/ НОМЕР_1 від 26.01.024, копії направлень від 16.01.2024 за №246 та 247, копію наказу від 12.01.2024 №119-п, опис товарів, Х-звіт, форму обліку, копію запиту та відповіді на нього, фотокопії працівників, копії накладних на внутрішнє переміщення товару, акти відмови, прогнозний розрахунок штрафних санкцій.

На підставі зазначеного вище акту перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.02.2024 №07 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 42965272 грн.00 коп. в зв`язку з порушенням п.12 ст.3 Закону №265, а саме, порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Позивач не погодився ні з правомірністю проведенням перевірки, ні з порушеннями податкового законодавства з його боку по суті.

Спірні правовідносини врегульовано наступними нормами, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства України.

Щодо дотримання податковим органом процедури проведення фактичної перевірки в аспекті достатності відображення в наказі підстав для її проведення.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Із змісту наведених норм права слідує, що пункт 80.2 статті 80 ПК України виокремлює різні підстави для проведення контролюючим органом фактичної перевірки суб`єкта господарювання. Підставою для проведення фактичної перевірки згідно з підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України слугує наявність та/або отримання від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації про можливі порушення платником податків законодавства; 80.2.3 - письмове звернення покупця (споживача); 80.2.5 - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про можливі порушення платником податків законодавства.

У цій справі правової підставою проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем зазначено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, відповідно до якого фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контролю, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки, в законодавстві відсутня. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), посилання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

Тобто, вказана норма дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі за наявної/ отриманої інформації про можливі порушення, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

В даній справі, як вбачається з матеріалів справи та доводів сторін, Відповідачі посилаються як на доказ отримання від державного органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, на лист ДПС України від 05.01.2024 року№301/7/99-00-07-04-03-07 в якому йдеться про заяву споживача ОСОБА_2 щодо «порушення порядку розрахунків, в т.ч. в окремих магазинах мережі ювелірних виробів під торговою маркою «Золотий Вік».

Згідно змісту зазначеного листа на адресу ДПС надійшло звернення грромадянина ОСОБА_4 від 06.11.23, щодо порушення порядку розрахунків в окремих магаинах мережі ювелірних виробів під торговою маркою «Золотий Вік»… В ході проведення аналізу при огляді Інтернет посилання , було виявлено нові можливі факти порушення в магазинах мережі ювелірних виробів під торговою маркою «Золотий Вік» порядку здійснення розрахункових операцій вже на території Волинської області, що може свідчити про системність порушень діючого законодавства.

Так, вищезазначений лист ДПС України не містить доказів отримання контролюючим органом інформації про порушення саме платником податків ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки. Оскільки, він свою діяльність здійснює під торговою маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак на території м.Житомир.

Відповідачами до справи не надано копій звернення ОСОБА_2 до матеріалів справи, а також не надано доповідної записки управління податкового аудиту ГУ ДПС у Житомирській області від 12.01.2024 року №164/06-30-07-06, на яку Відповідач 2 посилається в т.ч., як на підставу для перевірки, також не надана до матеріалів справи. Відповідно є недоречним посилання Відповідача 2 на висновки Верховного суду в постанові від 04.03.2021 року по справі №803/1171/17 стосовно належності доповідної (службової) записки до підстав для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з наказу від 12.01.2024 року №199-п підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: «Керуючись ст.19-1, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2., п.80.2 ст. 80 ПК України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи та враховуючи доповідну записку управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Житомирській області від 12.01.24 №164/06-30-07-06.

Резолютивна частина наказу сформульована наступним чином: «Провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем фактичного провадження діяльності, відділу з продажу ювелірних виробів «Золотий Вік», за адресою: АДРЕСА_2 , з 17 січня 2024 року тривалістю, що не перевищуватиме 10 діб. Перевірку провести за період діяльності, з врахуванням строків давності , визначених статтею 102 Кодексу, по дату завершення перевірки з метою дотримання норм законодавства з питань обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання работодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За змістом наказу про проведення фактичної перевірки позивача вбачається правова підстава для призначення перевірки (посилання на підпункт 80.2.2 ПК України), однак Відповідачами не зважаючи на вимоги ухвал суду при відкритті провадженння щодо надання доказів, що мають значення по справі, а також не зважаючи на посилання представника Позивача у відповіді на відзив щодо відсутності таких доказів як копії звернення ОСОБА_2 до матеріалів справи, а також копії доповідної записки управління податкового аудиту ГУ ДПС у Житомирській області від 12.01.2024 року №164/06-30-07-06.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, що відповідачем 2 не доведено фактичну підставу для призначення перевірки та видання Наказу від 12.01.2024 року №119-п.

Зазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постановах від 22 вересня 2020 року у справі № 520/1304/2020 та від 04 грудня 2018 року у справі 820/4894/18.

Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 , податковий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Щодо встановленого порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (порушення порядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації), суд встановив таке.

Пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання,які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Нормами статті 20 встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Фінансова відповідальність застосовується у разі не ведення такого обліку та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік таких товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) (ст. 20 Закону № 265/95-ВР).

Приписи пункту 12 статті 3, статті 20 Закону №265/95-ВР сформульовані достатньо чітко та зрозуміло без колізій і протиріч.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Нормами пункту2 розділу ІІ Порядку №496 передбачено, що форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі. Згідно положень п.11 Порядку №496 форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

За умовами п.1 Розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Затверджена Додатком до Порядку №496 Форма ведення товарного обліку передбачає, що надходження та вибуття товару може засвідчуватись первинними документами на внутрішнє переміщення товару.

Однак, Відповідачами не прийнято до уваги факт надання Позивачем в електронному вигляді у повному обсязі документів, підтверджуючих товарний облік та походження товару, а саме: Форми ведення обліку товарних запасів, опису запасів на початок діяльності та накладних на внутрішнє переміщення товару.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що Відповідачем 2, встановлено порушення саме на підставі наданих Позивачем відомостей в електронному вигляді. Надані згодом на письмовий запит контролюючого органу паперові копії запитуваних первинних документів (актів приймання-передачі товару на комісію та договорів комісії, за якими Позивач отримав товар) саме на товар, що перебував у продажу на момент перевірки, як того вимагав письмовий запит про надання документів від 17.01.2024 р., безпідставно не оцінено контролюючим органом як первинні документи, що підтверджують походження товару.

Посилання Відповідача 2 про факт надання лише частини витребуваних первинних документів щодо надходження товару, який реалізовується та/або знаходиться в складі залишків товарних запасів/накладні видаткові та/або товарно-транспортні накладні на товари, які знаходяться в складі залишків є необгрунтованим.

В ході розгляду справи дослідження доказів, що містяться в матеріалах справи встановлено, що Позивачем було надано повний комплект запитуваних Відповідачем 2 документів згідно запиту про надання документів ГУ ДПС у Житомирській області від 17.01.2024 року та вибірково визначеним контролюючим органом переліком товару (20 позицій на загальну суму 3 390 615 грн.), що відображено в Описі товару, що знаходився у місці продажу станом на 17.01.2024 року та є додатком до Акту фактичної перевірки від 25.01.2024 року .

Обсяг наданих на письмовий запит Відповідача 2 переліку запитуваних документів засвідчено листом ФОП ОСОБА_5 від 22.01.2024 року із відміткою уповноважених представників Відповідача 2 від 23.01.2024 про отримання документів року та стосувався саме переліку товару, що було обрано контролюючим органом до перевірки та оформлено Додатком до Акта фактичної перевірки «Опис ювелірних виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, що знаходиться у місці продажу (господарському об`єкті) і без відповідних документів ФОП ОСОБА_1 за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 77 станом на 17.01.2024 р.».

Вимоги щодо надання Позивачем станом на 23.01.2024 р. опис залишків товару, письмовий запит від 17.01.2024 р. не містив.

Складений контролюючим органом Додаток до акту фактичної перевірки із описом ювелірних виробів, що знаходяться у місці продажу станом на 17.01.2024 року представник Позивача не підписав, та пояснив це тим, що акт фактичної перевірки, до якого додавався цей опис, не пред`являвся до підписання, тому правових підстав для підписання додатку без акту фактичної перевірки Позивач не вбачав.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Позивач до Заперечень від 08.02.2024 р. на Акт фактичної перевірки від 25.01.2024 р. надав контролюючому органу в повному обсязі документи, що засвідчують товарний облік починаючи з початку його роботи (03.10.2023) та походження всього товару, який перебував в магазині на початок перевірки станом на 17.01.2024 р. Однак оцінку цим документам контролюючий орган не надав, зазначивши у відповіді «Про розгляд заперечення» вих. №4591/6/06-30-07-06 від 01.03.2024 р. що «…надані аргументи та додаткові документи не спростовують факт порушень, відображених в акті фактичної перевірки...» (копія листа додається).

Таким чином, твердження Відповідачів про не надання Позивачем жодного первинного документа про походження товарів (ювелірнихвиробів), які знаходились у місці продажу станом на 17.01.2024 року на загальну суму 42 965 272, 00 грн., є необгрунтованими.

Таким чином, за відсутності передбаченого ст. 20 Закону №265/95-ВР факту порушення, підстави для застосування санкцій були відсутніми відсутніми, а одже оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 15.02.2024 року №07 є неправомірним татаким, що підлягає скасуванню.

Судові витрати згідно ст. 139 КАС України, підлягають стягненню з Відповідача 1, як суб`єкта владних повноважень рішення якого скасовано.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 15.02.2024 року №07

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 КОД НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 15140,00 грн.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник

Рішення складено в повному обсязі

12.12.24