Справа № 380/20849/23
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 грудня 2024 року

м. Київ

справа №380/20849/23

адміністративне провадження № К/990/45430/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів Шарапи В.М., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 у справі №380/20849/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У 2023 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії позивачеві Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №10 від 14.03.2023 та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №10 від 31.03.2023 щодо не призначення із 06.04.2022 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про призначення із 07.03.2023 позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи з 31.07.1985 по 02.12.1986, з 10.01.1989 по 31.07.1990, з 01.08.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 21.11.1993, з 01.06.1994 по 23.05.1995, з 16.10.1995 по 31.03.1996, з 11.11.1997 по 22.12.1997, з 20.03.1998 по 10.05.1998, з 22.04.2013 по 11.03.20215, з 20.04.2015 по 17.11.2015, з 03.04.2016 по 14.11.2016, з 06.04.2017 по 09.11.2017, з 17.04.2018 по 19.11.2018, з 09.04.2019 по 11.11.2019, з 16.04.2020 по 27.10.2020 та до пільгового стажу періоди роботи з 31.07.1985 по 02.12.1986, з 10.01.1989 по 31.07.1990, з 01.08.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 21.11.1993, з 01.06.1994 по 23.05.1995, з 16.10.1995 по 31.03.1996, з 11.11.1997 по 22.12.1997, з 20.03.1998 по 10.05.1998, з 22.04.2013 по 11.03.20215, з 20.04.2015 по 17.11.2015, з 03.04.2016 по 14.11.2016, з 06.04.2017 по 09.11.2017, з 17.04.2018 по 19.11.2018, з 09.04.2019 по 11.11.2019, з 16.04.2020 по 27.10.2020 та із урахуванням отриманої за ці періоди часу заробітної плати.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалою від 25.09.2023 відкрив провадження, вирішив розглядати і розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії від 14.03.2023 №10;

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в призначенні пенсії від 31.03.2023 №10;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 07.03.2023 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи з 31.07.1985 по 02.12.1986, з 10.01.1989 по 21.11.1993, з 01.06.1994 по 23.05.1995, з 16.10.1995 по 31.03.1996, з 11.11.1997 по 22.12.1997, з 20.03.1998 по 10.05.1998, з 22.04.2013 по 11.03.2015, з 20.04.2015 по 17.11.2015, з 03.04.2016 по 18.12.2016, 06.04.2017 по 09.11.2017, з 17.04.2018 по 19.11.2018, з 09.04.2019 по 11.11.2019 та з 16.04.2020 по 27.10.2020.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про призначення позивачу пенсії із урахуванням заробітної плати, отриманої за спірні періоди роботи - відмовлено.

26.11.2024 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій скаржник просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 у справі №380/20849/23, прийняти нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Скаржник лише формально покликається на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, однак не зазначає конкретних підстав касаційного оскарження, та в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Натомість, доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Суд, зазначає, що переглядаючи справу У касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Скаржник у касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

КАС України передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити випадки, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності відповідно до підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 у справі №380/20849/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді В.М. Шарапа

С.М. Чиркін