Справа № 160/15200/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/15200/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) у справі №160/15200/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо виплати в день звільнення ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 19 днів невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік у розмірі 4 118,63 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо виплати ОСОБА_1 компенсації за затримку розрахунку при звільненні;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 22 215,84 грн.

Підставами позову визначено те, що відповідачем протиправно, на час звільнення позивача, не було нараховано та виплачено компенсацію за невикористанні дні щорічної основної та додаткової відпустки, що, у тому числі, є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у невиплаті в день звільнення ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки;

зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 20 днів невикористаної відпустки за 2015, 2022, 2023 роки;

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в

Дніпропетровській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 компенсації за затримку розрахунку при звільненні;

зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 16.05.2023 року по 16.06.2023 року.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, за час проходження служби в поліції, мав право на щорічну основну та додаткову відпустку, а отже має і право на виплату компенсації у разі невикористання днів відпусток за час проходження служби в поліції. У свою чергу, як зазначив суд першої інстанції, невиплата позивачу компенсації за дні невикористаної відпустки (20 днів) у день звільнення, свідчить про обов`язок відповідача сплатити позивачу компенсацію у вигляді середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Не погодившись з рішенням суду, в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що позивачу була виплачена компенсація за 20 днів невикористаної відпустки, про що суду надано відповідні докази, які останнім не були прийнятті до уваги. Стосовно висновків суду першої інстанції про порушення строків розрахунків при звільненні, відповідач вказує на те, що судом не було враховано тих обставин, які свідчать про те, що позивач був поновлений на посаді на виконання рішення суду та за період - 16.05.2023 року по 16.06.2023, за який суд зобов`язав виплатити компенсацію за затримку розрахунку при звільненні, з позивачем здійснено розрахунки, як з поновленим на посаді та який, у зв`язку з поновленням на посаді вважався таким, що в період з 16.05.2023 року по 16.06.2023 перебував на службі.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до Наказу ГУ НП в Дніпропетровській області №304 о/с від 15.05.2023 року По особовому складу звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції, з 15.05.2023 року.

Встановлено преміювання за травень 2023 року у розмірі 0,00 %.

Невикористана частина щорічної відпустки за 2023 рік за фактично відпрацьований час: основної 10 діб, додаткової 1 доба.

Стаж служби в поліції: 08 років 07 місяців 01 день.

Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 6234,81 грн.

Згідно довідки №1980 від 01.06.2023 року позивачу у травні 2023 року було нараховано та виплачено компенсацію за 11 діб невикористаної частини щорічної відпустки за фактично відпрацьований час. Сума компенсації за невикористану відпустку за 2023 рік складає 2464,00 грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати компенсації за невикористані 20 днів відпустки, право на які позивач мав в період 2015, 2020, 2022 років, останній звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 93 Закону №580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до приписів ч. ч. 8-11 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Отже, приймаючи до уваги наведені норми права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у поліцейського права на відпустки під час проходження служби та права на виплату компенсації у разі невикористання днів відпусток за час проходження служби в поліції.

Вказаний висновок суду першої інстанції, з огляду на доводи апеляційної скарги, не заперечується і відповідачем, яким також визнається те, що на час звільнення позивача зі служби останнім не було використано 20 днів відпустки.

Натомість, відповідач звертає увагу на те, що суду першої інстанції були надані докази виплати позивачу компенсації за дні невикористаної відпустки, але вказані докази не були прийняті до уваги судом першої інстанції.

Надаючи оцінку таким аргументам відповідача, суд апеляційної інстанції враховує таке.

Так, встановлені обставини у цій справі свідчать про те, що зв`язку із звільненням зі служби позивач звертався з позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 року по справі №160/11195/23 позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу №834к від 08.05.2023 року Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо накладання на слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ №304 о/с від 15.05.2023 року Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині звільнення слідчого слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 15.05.2023 року.

Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого відділення відділення поліції №6 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 15.05.2023 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 15.05.2023 року по 27.07.2023 року у розмірі 47 631,77 грн. (сума вказана без урахування податків та зборів).

На виконання рішення суду відповідачем було поновлено позивача на посаді.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 року в адміністративній справі №160/11195/23 - скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення - відмовлено.

У зв`язку з прийняттям судом апеляційної інстанції постанови про відмову позову, 27.11.2023 року ГУ НП в Дніпропетровській області прийняло Наказ №837 о/с По особовому складу, яким позивача звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію.

Згідно з вказаним наказом невикористані позивачем дні відпусток за період 2015, 2020, 2022 та 2023 роки становить 20 днів.

На виконання Наказу №837 о/с відповідачем було здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача за листопад 2023 року, в тому числі, нараховано компенсацію за дні невикористаної відпустки 3 200,0грн. Вказане вбачається з довідки №63 від 20.02.2024 (а.с.77-79) та з листа на адресу позивача (а.с.87-89).

Натомість, перераховане грошове забезпечення за листопад 2023 року, у тому числі і компенсація за дні невикористаної відпустки, не були фактично виплачені позивачу через такі обставини.

Так, що грошове забезпечення позивача за листопад 2023 року було перераховано на його банківський рахунок 25.11.2023, тобто до видання наказу №837 о/с про звільнення позивача. Сума нарахованого грошового забезпечення за листопад 2023 року склала 39 784,99грн.

Після прийняття відповідачем наказу №837 о/с, яким позивача звільнено з 27.11.2023 та яким встановлено преміювання за листопад 2023 року 0%, відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача за листопад 2023 року розмір якого став меншим, ніж фактично виплачене позивачу грошове забезпечення за листопад 2023 року. Сума після перерахунку становила 17 264,99грн.

Таким чином, грошова компенсація за невикористанні дні відпустки була включена до остаточного розрахунку при звільненні позивача, але не була фактично сплачена позивачу у складі остаточно перерахованого грошового забезпечення на день звільнення, оскільки суму перерахованого грошового забезпечення була меншою за суму, яку фактично вже було сплачено позивачу за листопад 2023 року, у зв`язку з чим запропоновано позивачу повернути надміру сплачені суми, право на які останній не мав.

Отже, за встановлених обставин не можливо стверджувати те, що відповідачем, при здійсненні остаточного розрахунку з позивачем при звільненні, не було враховано компенсацію за 20 днів невикористаної відпустки.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію за 20 днів невикористаної відпустки.

Щодо висновків суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язанні відповідача виплатити позивачу компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 16.05.2023 по 16.06.2023.

Так, дійшовши такого висновку, суд першої інстанції не врахував того, що позивач з органів поліції був звільнений на підставі наказу ГУНП від 27.11.2023 №837 о/с і остаточний розрахунок з ним здійснювався саме у зв`язку з виданням цього наказу, в якому, зокрема, зазначено про дні невикористаної відпустки.

У свою чергу, як зазначено вище, у зв`язку з прийняттям рішення Дніпропетровським окружним адміністративним суду від 27.07.2023 року по справі №160/11195/23, відповідачем було поновлено позивача на посаді з моменту звільнення та до 27.11.2023 позивач продовжував перебувати на службі в ГУНП в Дніпропетровській області та отримував грошове забезпечення.

Тому стверджувати про те, що з позивачем несвоєчасно здійснено розрахунок при звільненні підстав не існує.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача виплати позивачу компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 16.05.2023 по 16.06.2023.

При цьому, слід врахувати і те, що визначаючи кінцеву дату (16.06.2023), суд першої інстанції виходив з того, що саме в цю дату позивачу було виплачено компенсацію за дні невикористаної відпустки. В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що саме 16.06.2023 позивачу було виплачено компенсацію за 20 днів невикористаної відпустки.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі №160/15200/23 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступна та резолютивна частини проголошено 10.12.2024

Повне судове рішення складено 11.12.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк