Справа № 120/10653/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 грудня 2024 р. Справа № 120/10653/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся через представника з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною, на думку позивача, бездіяльністю відповідача, що полягає у незабезпеченні права засудженого до довічного позбавлення волі речовим майном: взуттям шкіряним (або з текстильним верхом), тапочками кімнатними, тому з метою зобов`язання відповідача забезпечити йому право на речове майно позивач через представника звернувся до суду з даним позовом.

У позовній заяві представник позивача просив звільнити позивача від сплати судового збору, оскільки згідно з довідкою від 29.07.2024 на особовому рахунку ОСОБА_1 відсутні кошти, знаходиться на повному державному забезпеченні, а тому наявні підстави для звільнення останнього від сплати судового збору на підставі пункту 17 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Ухвалою від 16.08.2024 суд задовольнив клопотання представника позивача та звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору. Цією ж ухвалою відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

Відповідачу копія ухвали надіслана в його електронний кабінет та доставлена 16.08.2024 о 19:00, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 у справі №500/8027/21 дійшов висновку, що довідка про доставку в електронному вигляді рішення суду є належним доказом отримання стороною такого рішення.

Проте, правом заперечити проти позову відповідач не скористався.

Враховуючи, що розгляд справи по суті розпочався, інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову, встановив наступне.

ОСОБА_1 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

На виконання Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.03.2021 року в справі № 120/8404/20-а, адміністрацією ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» 19.02.2024 року видано Довідку, в якій вказано про те, що в установі було проведено перевірку щодо скарги засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 та було видано речове майно, про що відображено в камерній картці засудженого.

За доводами представника позивача це не відповідає дійсності, оскільки відповідно до камерної картки засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 відображено, що йому видано черевики 1 пара 42 розмір 26.10.2020 року (п. 12), тапочки літні 1 пара 20.08.2021 (п. 20).

Відтак, заявлений позов про визнання протиправною бездіяльність Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», що полягає у незабезпеченні засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 речовим майном, тому просить суд зобов`язати Державну установу «Вінницька установа виконання покарань (№1)» вжити заходів щодо забезпечення права засудженого до довічного позбавлення волі взуттям шкіряним (або з текстильним верхом), тапочками кімнатними, згідно з нормами належності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими є - Кримінально-виконавчий кодекс України (далі - КВК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (ч. 2 ст. 7 КВК України).

Частиною четвертою статті 7 КВК України визначено, що правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

В свою чергу, порядок і умови виконання та відбування покарання у виді довічного позбавлення волі визначені ст. 151 КВК України. Так, ч. 2 ст. 151 КВК України вказує, що на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 115 КВК України особам, які відбувають покарання у виправних і виховних колоніях, створюються необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Засудженим надається індивідуальне спальне місце і постільні речі. Вони забезпечуються одягом, білизною і взуттям за сезоном з урахуванням статі і кліматичних умов, а в лікувальних закладах - спеціальним одягом і взуттям.

Згідно з вимогами п.2 розділу ІІ наказу МЮУ від 28.08.2018 року №2823/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» (далі - Правила) засуджені мають право на гуманне ставлення до них та на повагу до їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню; брати участь у трудовій діяльності; на оплачувану працю, організовану відповідно до вимог законодавства про працю; на належне матеріально-побутове забезпечення.

Наказом Міністерства юстиції України від 20.02.2012 № 280/5 затверджено норми належності речового майна для засуджених чоловіків, які відбувають покарання в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах та норми належності постільних речей для засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах (в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Цим наказом встановлений перелік речей, зокрема, шапка трикотажна 1 шт. строк носіння (2 роки); головний убір літній 1 шт. строк носінні (2 роки); костюм бавовняний (куртка і двоє брюк) 1 комплект строк носіння 1 рік; куртка утеплена (на синтепоні) 1 шт. строк носіння (2 роки); білизна натільна (сорочка, кальсони) 1 комплект строк носіння (2 роки); майка 2 шт. строк носіння (2 роки); труси 2 шт. строк носіння (2 роки); фуфайка трикотажна 1 шт. строк носіння (1 рік); шкарпетки 4 пари строк носіння (1 рік); черевики шкіряні або з текстильним верхом 1 пара строк носіння (2 роки); напівчеревики літні 1 пара строк носіння (2 роки); тапочки кімнатні 1 пара строк носіння (2 роки).

За обставин справи, представник позивача вказує, що засудженому ОСОБА_1 . Державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№1)" не забезпечений норматив речовим майном, зокрема, взуттям шкіряним (або з текстильним верхом), тапочками кімнатними.

Так, відповідно до камерної картки засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 відображено, що йому видано черевики 1 пара 42 розмір 26.10.2020 року (п. 12), тапочки літні 1 пара 20.08.2021 (п. 20).

З огляду на встановлені обставини, доводи позивача про те, що відповідачем порушено його (позивача) гарантоване законом право на забезпечення речовим майном згідно з нормами належності знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Відтак, наявні підстави для визнання бездіяльності відповідача щодо незабезпечення засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 речовим майном: взуттям шкіряним (або з текстильним верхом), тапочками кімнатними згідно з нормами належності.

Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому слід зобов`язати Державну установу "Вінницька установа виконання покарань (№1)" вжити заходів щодо забезпечення права засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 речовим майном: взуттям шкіряним (або з текстильним верхом), тапочками кімнатними, згідно з нормами належності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Підстави для присудження на користь позивача судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)", що полягає у незабезпеченні засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 речовим майном: взуттям шкіряним (або з текстильним верхом), тапочками кімнатними.

Зобов`язати Державну установу "Вінницька установа виконання покарань (№1)" вжити заходів щодо забезпечення права засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 речовим майном: взуттям шкіряним (або з текстильним верхом), тапочками кімнатними, згідно з нормами належності.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№1)" (код ЄДРПОУ - 08562602, вул. Брацлавська, 2, м. Вінниця, 21100)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна