Справа № 260/1166/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/1166/24 пров. № А/857/14368/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Глушка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року, ухвалене суддею Ващиліним Р.О. у м. Ужгороді, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 460/25663/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області протиправними щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021, 2022 та 2023 роки, починаючі з моменту звернення, а саме з 10.01.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021, 2022 та 2023 роки, починаючи з моменту звернення, а саме з 10.01.2024 року.

02 травня 2024 року Закарпатський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021, 2022 та 2023 роки.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021, 2022 та 2023 роки, починаючи з моменту звернення, а саме з 10.01.2024 року.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку мало місце призначення позивачці різного виду пенсії (пенсії за віком), тому за таких обставин, показник середньої заробітної плати, при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має бути застосований, як при призначенні пенсії вперше.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що, в даному випадку, позивачка просить призначити один і той же вид пенсії (пенсії за віком), хоча за різними законами. За таких обставин, показник середньої заробітної плати, при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має бути таким, який застосований при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивачка з 28 вересня 2017 року отримує пенсію за віком на підставі ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

10 січня 2024 року позивачка подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області заяву, в якій просила перевести її з пенсії за віком на підставі Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення, а саме: 2021, 2022 та 2024 роки.

За результатами розгляду цієї заяви позивачки, листом № 816-336/М-02/8-0700/24 від 15.02.2024 відповідач повідомив позивачку про відмову у переведенні на інший вид пенсії з тих мотивів, що розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до Закону України «Про державну службу», становить 6868,59 грн та є більшим, ніж обчислена їй пенсія за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (5064,17 грн). При цьому повідомлено, що згідно з нормами п. 43 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії заявниці слід застосовувати показник середньої заробітної плати по Україні за 2014 - 2016 роки у розмірі 3764,40 грн, збільшений на осучаснений показник середньої заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не застосування показника середньої заробітної плати, що враховувався при обрахунку розміру пенсії за 2021-2023 роки, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Апеляційний суд встановив, що 10.01.2024 рок позивачка звернулася до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на підставі Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення, а саме: 2021, 2022 та 2024 роки.

За результатами розгляду цієї заяви позивачки, листом № 816-336/М-02/8-0700/24 від 15.02.2024 відповідач повідомив позивачку про відмову у переведенні на інший вид пенсії.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Апеляційний суд зауважує, що заява позивачки про переведення на інший вид пенсії оформлена на бланку згідно із додатком 1 до Порядку № 22-1.

Пунктом 4.1 Розділу IV Порядку № 22-1 передбачено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

У пункті 4.2 Розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Розділу IV Порядку № 22-1, створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

На підставі аналізу наведених положень апеляційний суд встановив, що територіальний орган пенсійного фонду, що приймає, зокрема, заяву про переведення на інший вид пенсії не має права відмовляти у задоволенні цієї заяви листом, а має зареєструвати заяву та відсканувати копії документів, яку передати на розподіл засобами програмного забезпечення для визначення за принципом екстериторіальності структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який приймає рішення відповідно до пункту 4.3 Розділу IV Порядку № 22-1.

Натомість територіальний орган пенсійного фонду, що приймає, зокрема, заяву про переведення на інший вид пенсії, вчиняє дії, які передбачені у пункті 4.2 Розділу IV Порядку № 22-1 і не приймає рішення про відмову задоволенні заяви, зокрема, про переведення на інший вид пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, зважаючи на те, що відповідач не передав заяву позивачки на розподіл засобами програмного забезпечення для визначення за принципом екстериторіальності структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, а самостійно розглянув заяву позивачки та відмовив у її задоволенні, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021, 2022 та 2023 роки протиправними і зобов`язати відповідача зареєструвати заяву позивачки і передати на розподіл засобами програмного забезпечення для визначення за принципом екстериторіальності структурного підрозділу органу, що призначає пенсію для розгляду заяви позивачки про переведення на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказаний висновок є підставою для часткового задоволення позову.

Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що відповідач при розгляді заяви позивачки про переведення на інший вид пенсії діяв не у спосіб, що визначений законодавством, а тому зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити частково, водночас, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із частинами 1 та 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог

Апеляційний суд встановив, що позивач сплатив судовий збір за подання позову в сумі 1211,20 грн, як за одну немайнову вимогу.

Зважаючи на те, що апеляційний суд задовольнив одну немайнову вимогу, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року в справі № 260/1166/24 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 10 січня 2024 року про переведення на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зареєструвати заяву ОСОБА_1 від 10 січня 2024 року про переведення на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і передати на розподіл засобами програмного забезпечення для визначення за принципом екстериторіальності структурного підрозділу органу, що призначає пенсію для розгляду заяви ОСОБА_1 від 10 січня 2024 року про переведення на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок)

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
І. В. Глушко