Справа № 520/10499/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 р.Справа № 520/10499/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, по справі № 520/10499/24

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними та незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інни Миколаївни по закінченню виконавчого провадження №73768891 від 01.04.2024 року без виконання рішення суду та ухваленню постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №73768891 від 01.04.2024 року;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову головного державного виконавця Коломієць І. М. про закінчення виконавчого провадження №73768891 від 01.04.2024 року та поновити виконавче провадження по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №73768891 від 01.04.2024 року винесена передчасно й за відсутності доказів, які би підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів його виконання. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі.

На зазначене рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року позивач подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року по справі №520/7433/23 було видано три виконавчих листа.

Так, 09.01.2024 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення в м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження.

Однак, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інною Миколаївною було закінчено виконавче провадження №73768891, про що ухвалена відповідна постанова від 01.04.2024 року.

Не погоджуючись із такими діями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" у повному обсязі.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження №1404-VІІІ від 02.06.2016 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі Закон №1404-VIII).

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 65 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно із ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року по справі №520/7433/23, яке було залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023 року було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №20 від 28.07.2022 року "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 01.06.1996 по 01.01.1998, з 01.10.1999 по 01.10.2000 (заступник директора з фінансових питань ПКФ "Тетроном"), з 14.01.2001 по 14.01.2002, з 21.03.2003 по 01.11.2003, з 14.11.2003 по 17.11.2003 (отримання допомоги по безробіттю), з 18.11.2003 по 01.12.2003 (гардеробниця на сезон в ДП санаторій "Бермінводи"), з 01.05.2014 по 01.06.2014, з 31.07.2014 по 25.10.2014, з 16.11.2014 по 01.03.2017 (переведено в цех оператором ДП санаторій "Бермінводи"), визначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.06.1996.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною до трьох років на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.10.1984.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

25.12.2023 року позивачем подано заяву про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 згідно якого постановлено: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду".

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інною Миколаївною було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №520/7433/23 від 22.12.2023, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

01.04.2024 державним виконавцем винесено спірну постанову про закінчення виконавчого провадження №73768891 у зв`язку з тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві було здійснено повторний розгляд заяви від 21.07.2022 року та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу від 19.10.2023 №20.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19.10.2023 №20, вмотивоване наступним.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) право на призначення пенсії за віком виникає після досягнення віку 60 років за наявності необхідного страхового стажу, який у період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року становить не менше 29 років.

Згідно статті 24 Закону страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання рішення суду до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди з 01.06.1996 по 01.01.1998, з 01.10.1999 по 01.10.2000, з 14.01.2001 по 14.01.2002, з 21.03.2003 по 01.11.2003, з 14.11.2003 по 17.11.2003, з 18.11.2003 по 01.12.2003, з 01.05.2014 по 01.06.2014, з 31.07.2014 по 25.10.2014, з 16.11.2014 по 01.03.2017 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19.10.2023 Головне управління ПФУ в м. Києві 19.10.2023 32410/03-16 2 01.06.1996; період догляду за дитиною згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.10.1984.

З урахуванням зазначених періодів страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 25 років 10 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До страхового стажу не враховано період роботи з 08.08.1979 по 01.06.1996 в ПК радгоспу ім. Щорса Дергачівського району Харківської області у зв`язку з відсутністю трудової книжки.

При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що для підтвердження стажу роботи у період з 08.08.1979 по 01.06.1996 на підставі показань свідків гр. ОСОБА_1 рекомендовано повторно звернутися до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Аналогічні висновки зазначені у постанові про закінчення виконавчого провадження №73768891, що міститься в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі, позивач посилається на те, що до страхового стажу не враховано період з 08.08.1979 по 01.06.1996 роботи в ПК радгоспу ім. Щорса Дергачівського району Харківської області, а також наявність у позивача страхового стажу для призначення пенсії, а тому рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року по справі №520/7433/23 щодо повторного розгляду Головним управління Пенсійного фонду України в місті Києві заяви ОСОБА_1 від 21.07.2022 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, боржником не було виконано.

Однак, колегія суддів зазначає, що питання наявності або відсутності стажу для призначення пенсії рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі №520/7433/23 не вирішувалось, а лише було зобов`язано врахувати стаж з 01.06.1996 по 01.01.1998, з 01.10.1999 по 01.10.2000 (заступник директора з фінансових питань ПКФ "Тетроном"), з 14.01.2001 по 14.01.2002, з 21.03.2003 по 01.11.2003, з 14.11.2003 по 17.11.2003 (отримання допомоги по безробіттю), з 18.11.2003 по 01.12.2003 (гардеробниця на сезон в ДП санаторій "Бермінводи"), з 01.05.2014 по 01.06.2014, з 31.07.2014 по 25.10.2014, з 16.11.2014 по 01.03.2017 (переведено в цех оператором ДП санаторій "Бермінводи"), визначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.06.1996, період догляду за дитиною до трьох років на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.10.1984 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2022 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням не було зобов`язано відповідача зарахувати стаж роботи у період з 08.08.1979 по 01.06.1996, а тому доводи позивача про неврахування вказаного стажу є безпідставним.

Щодо доводів апеляційної скарги, що відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу від 19.10.2023 №20 без врахування висновків суд, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд в рішенні від 26.05.2023 року по справі №520/7433/23 дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві в рішенні №20 від 28.07.2022 року не надано оцінки посиланням ОСОБА_1 стосовно того, що в разі необхідності підтвердження періодів роботи з 08.08.1979 р. по 01.06.1996 р. в радгоспі «Щорса» нею можуть бути представлені свідки, та не здійснено пенсійним органом жодних дій, направлених на отримання показань свідків для підтвердження стажу роботи позивача за вказаний період, що свідчить про пасивну поведінку відповідача та поверхневий підхід до розгляду та вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії.

При цьому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 19.10.2023 №20 зазначено, що для підтвердження стажу роботи у період з 08.08.1979 по 01.06.1996 на підставі показань свідків гр. ОСОБА_1 рекомендовано повторно звернутися до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Враховуючи вказане, доводи позивача щодо неврахування висновків суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.10.2023 №20, колегія суддів вважає безпідставним.

Враховуючи вказане, Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві було здійснено повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 21.07.2022 року.

Між тим, колегія суддів зазначає, що позивач фактично не погоджується з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу від 19.10.2023 №20, оскільки пенсійним органом не враховано період роботи з 08.08.1979 по 01.06.1996 в ПК радгоспу ім. Щорса Дергачівського району Харківської області та наявності у позивача страхового стажу для призначення пенсії.

При цьому, рішенням суду у справі №520/7433/23 на пенсійний орган не було покладено обов`язку призначити пенсію ОСОБА_1 .

Колегія суддів зауважує, що до повноважень державного виконавця, у даному випадку, не входить надання правового аналізу законності такого рішення.

Між тим, свою незгоду з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві позивач не позбавлена можливості реалізувати шляхом оскарження.

Тобто, у випадку незгоди позивача з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу від 19.10.2023 №20, такі дії/рішення, можуть бути оскаржені в суді в порядку позовного провадження.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" у повному обсязі.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції процесуального права та не повідомлення її про час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом адміністративної справи №520/10499/24 є оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №73768891 від 01.04.2024 року.

Статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно із ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених, зокрема, статтею 287 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Між тим, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року по справі №520/10499/24 було прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з урахуванням вимог ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 про відкриття провадження по справі №520/10499/24.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що вказану ухвалу було отримано лише 30.09.2024, тобто після прийняття оскаржуваного рішення, вказане підтверджується листом Укрпошти №196 та витягом про вручення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскільки предметом адміністративної справи №520/10499/24 є оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №73768891 від 01.04.2024 року, то судом першої інстанції при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін помилково не враховано, що вказана справи, відповідно до ч. 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішується з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вказане, судом першої інстанції порушена норма процесуального права.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі №520/10499/24 підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі №520/10499/24 прийнято з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі № 520/10499/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій