Справа № 320/57607/24
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

09 грудня 2024 року № 320/57607/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її адміністративним позовом до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення від 24.09.2024,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного звернулася ФОП ОСОБА_1 з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Київській області від 24.09.2024 №1456/10-36-24-13/ НОМЕР_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Разом з позовною заявою позивачкою подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просить зупинити дію рішення Головного управління ДПС в Київській області від 24.09.2024 №1456/10-36-24-13/ НОМЕР_1 на період до набрання законної сили рішенням у даній справі.

На обґрунтування поданої заяви позивачка вказала, що у неї у разі не зупинення дії оскаржуваного рішення не залишиться іншої можливості, ніж зупинити застосування Єдиного податку та перейти до сплати Податку на дохід фізичних осіб та Податку на додану вартість (ПДВ). За твердженнями позивачки, більшість її Абонентів не є платниками ПДВ, а основні витрати полягають у сплаті орендної плати особам - неплатникам ПДВ та у виплаті заробітної плати співробітникам, що не надає права на отримання податкового кредиту з ПДВ, призведе до прямого навантаження ПДВ у розмірі 20 відсотків від всієї суми доходу, що порівняно із сплатою Єдиного податку у розмірі 5 відсотків від суми доходу, викликає у неї додаткове навантаження у розмірі 15 відсотків від всієї суми доходів, що порівняно із сплатою Єдиного податку у розмірі 5 відсотків від суми доходу, викликає додаткове навантаження у розмірі 15 відсотків від всієї суми доходів.

Окремо заявниця вказує, що без зупинення оскаржуваного рішення фактично буде поставлена перед необхідністю застосовувати одночасно дві принципово відмінні системи оподаткування (одну за оскаржуваним рішенням і одну на випадок скасування оскаржуваного рішення) щодо всіх операцій та фактично ставити контрагентів у ситуацію потенційної невизначеності фінансових результатів (має контрагент право на податковий кредит чи ні) та у період розгляду судом справи вимушено перебувати у дуже скрутному положенні особи, яка не тільки знаходиться у проблемному стані із податковим обліком, але й створює відчутні проблеми для контрагентів.

Вирішуючи питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Дослідивши доводи вказаної заяви та матеріали адміністративного позову, суд зазначає таке.

Заява про забезпечення позову відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 154 КАС України розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Приймаючи рішення з питання вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доводів та обґрунтувань відповідної заяви, а також враховуючи зміст позовних вимог.

З аналізу матеріалів адміністративного позову та заяви про його забезпечення, суд дійшов до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд зазначає, що особливості інституту забезпечення позову в адміністративному процесі врегульовані главою 10 розділу I КАС України.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положенням пункту 1 частини 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 у справі № 640/18007/18.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що рішенням ГУ ДПС у Київській області від 24.09.2024 №1456/10-36-24-13/ реєстрацію позивачки у якості платника Єдиного податку із ставкою 5 відсотків без сплати ПДВ анульовано з 10.10.2024 року.

Суд зауважує, що у випадку не вжиття судом тимчасових обмежувальних заходів, у разі реалізації відповідачем рішення про анулювання та пред`явлення його до виконання позивачка буде зобов`язана перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, крім того, у податковому (звітному) році або у попередніх періодах такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких вона звільнялася як платник єдиного податку третьої групи, та штрафні (фінансові) санкції.

Позивачкою на обґрунтування заяви про забезпечення позову наведено достатні аргументи, які підтверджують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких вона звернулася, обраний спосіб забезпечення позову є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності.

За вказаних обставин суд погоджується з доводами позивачки, що незастосування міри щодо зупинення дії оскаржуваного рішення приведе до того, що вона буде зобов`язана весь час розгляду судової справи вести податковий облік та сплачувати Податок на дохід фізичних осіб та ПДВ, а не Єдиний податок, що істотно ускладнить чи унеможливить у подальшому виконання рішення суду у разі його задоволення.

Суд зазначає, що вжиття такого заходу забезпечення позову як зупинення дії Рішення ГУ ДПС у Київській області від 24.09.2024 №1456/10-36-24-13/ НОМЕР_1 на період до набрання законної сили рішенням у вказаній справі не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований виключно на збереження існуючого становища суб`єкта господарювання до винесення остаточного рішення у справі, відповідає принципу збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивачка, а тому її заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248, 256, 293 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію ГУ ДПС у Київській області від 24.09.2024 №1456/10-36-24-13/ НОМЕР_1 до набрання законної сили рішенням у справі № 320/57607/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Лапій С.М.