Справа № 509/4672/24
Суддя: Кириченко П. Л.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/4672/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Кириченко П.Л.

при секретарі: Осадченко С.В.

розглянувши у спрощеному порядку в залі суду в с. Овідіополь, Одеської області, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправної та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

учасники адміністративного провадження по справі:

позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Карпов І.О.

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2024 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся представник позивача з вищевказаним позовом до відповідача, який перебуває на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позовні вимоги

Представник позивача в своїй адміністративній позовній заяві вказав, що оскаржувана ним постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що нормами статті 255 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, посадові особи ТЦК та СП не зазначені, як особи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, а тому позивач просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1302 від 17.05.2024 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за ч. 2 ст.210-1 КУпАП.

Рух справи.

12 серпня 2024 року відповідно до протоколу про авторозподіл судової справи між суддями був визначений суддя Кириченко П.Л.

13 серпня 2024 року Овідіопольським райсудом Одеської області адміністративний позов був залишений без руху.

19 серпня 2024 року Овідіопольським райсудом Одеської області було відкрито провадження по справі, у спрощеному порядку.

Справа розглянута за правилами спрощеного провадження, відповідач копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, відзив до суду не направив.

Дослідивши письмові матеріали по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обставини, які встановлені судом.

У період з 14-15 травня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 проведено перевірку дотримання вимог ведення персонального військового обліку підприємства ТОВ «М.В. КАРГО».

Перевірку проводив заступник начальника відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 п/п-к ОСОБА_2 .

Під час перевірки посадовими особами відповідача виявлені характерні недоліки, які зазначені у журналі перевірки не перебувають на персонально-якісному військовому обліку військовозобов`язані запасу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прийнята на роботу військовозобов`язана ОСОБА_5 , яка не перебуває на військовому обліку.

В подальшому відповідачем було складено Протокол від 15.05.2024 року №1302, за результатами перевірки стану організації та ведення військового обліку. Протокол складено начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 про вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 201-1КУпАП.

В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив про повне дотримання підприємством вимог та порядку ведення військового обліку на підприємстві та обмін відповідною інформацією з ТЦК.

Суд звертає увагу, що у протоколі відсутні дані про час розгляду адміністративної справи.

17 травня 2024 року Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 складено оскаржувану постанову №1302 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 8500.00 грн.

Відповідно до абз.9 п.9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, ТЦК та СП розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, суд наголошує про невідповідність позовних вимог позивача в частині неможливості складання оскаржуваної постанови Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимогам закону, а тому в частині позовних вимог про протиправність постанови задоволенню не підлягають.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до умов ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованим на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскаржувана постанова містить висновок відповідача за яким відповідальним за організацію та ведення персонального військового обліку на підприємстві, в умовах дії особливого періоду є директор ТОВ «М.В. КАРГО» ОСОБА_1 .

З такою думкою відповідача суд не погоджується з огляду на наступне.

Згідно залучених до матеріалів справи відомостей встановлено.

На підприємстві ТОВ «М.В. КАРГО» визначено відповідальну особу за організацію та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних.

Вказаною особою є ОСОБА_7 .

Наказом №103-К від 31.05.2023 року ОСОБА_7 прийнято на роботу на посаду інспектора з кадрів.

Наказом по підприємству № 37-1 від 01.06.2023 року на ОСОБА_8 покладено обов`язки з ведення військового обліку.

Відповідно до наказу №37-1 від 01.06.2023 року ОСОБА_7 встановлено надбавку в розмірі 10% посадового окладу за виконання обов`язків ведення військового обліку на підприємстві.

На підприємстві розроблено та затверджено Програму попередніх умов - Положення про відповідальну особу (ППУ-7.2-01-2023) від 26.05.2023 року.

Відповідно до п. 5 Положення, відповідальна особа несе персональну відповідальність за дотримання законодавства у сфері застосування відповідно до Законів та підзаконних актів України, як службова особа підприємства.

З огляду на наявні факти та відповідальність за виявлені недоліки не може нести директор ТОВ «М.В. КАРГО» ОСОБА_1 .

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Таким чином, тільки за наявності вини та встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення саме цією особою, вона може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведуться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Отже, за змістом вказаної норми, чинність закону в часі обумовлена вступом його в чинність і втратою чинності. Закони стають обов`язковими, тобто набувають законної сили, з певного моменту, що встановлюється відповідним нормативним актом. Після закінчення загального заздалегідь передбаченого строку, якщо він визначається в тексті закону або негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону. Набуття законом чинності означає, що із цього моменту їм повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Відтак, до цього моменту він не є обов`язковим. Більше того, оскільки до вступу нового закону в чинність діє старий закон, новим законом керуватися не можна. Поведінка відповідно до норми, що не вступили ще в законну чинність буде порушенням чинної норми.

Разом з тим, згідно висновків Конституційного Суду України у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Суд не погоджується з думкою відповідача про час вчинення адміністративного правопорушення.

Так, залучені позивачем відомості свідчать про наступне:

Перелічені відповідачем особи, стосовно яких виявлені недоліки прийняті на роботу до підприємства в наступні строки:

ОСОБА_3 наказ про прийняття на роботу №169-К від 03.07.2020 року

ОСОБА_4 наказ про прийняття на роботу №32-К від 19.02.2020 року

ОСОБА_9 наказ про прийняття на роботу №110-К від 03.09.2022 року.

Відповідно до ч.4 п. 34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року передбачено надсилання у семиденний строк з дня видання наказу про прийняття на роботу (навчання), звільнення з роботи, завершення навчання (відрахування із закладу освіти) до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів повідомлень про зміну облікових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 4).

Таким чином, відлік строку з якого починається адміністративна відповідальність підприємства (особи, керівника, при наявності відповідальної особи) за не надсилання відповідних відомостей до ТЦК та СП розпочався у такий час:

ОСОБА_3 10.07.2020 року, ОСОБА_4 26.02.2020 року, ОСОБА_9 10.09.2022 року.

З огляду на складений протокол № 1302 від 15.05.2024 року відповідач не вірно визначив час вчинення адміністративного правопорушення -15.05.2024 року.

Так, як раніше було вказано судом за текстом даного рішення, протоколом про адміністративне правопорушення від 15.05.2024 року №1302 зафіксовано дату не вчинення, а виявлення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

З огляду на приписи ст.38 КУпАП, щодо виявлених обставин закінчився строк накладення адміністративного стягнення, сам протокол №1302 від 15.05.2024 року та оскаржувана Постанова №1302 від 17.05.20024 складені поза межами строків , передбачених ст.38 КупАП.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями та принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а вказану постанову належить скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500.00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП закрити, в зв`язку із відсутністю в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Судові витрати.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.73-77,90,205,241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправної та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1302 від 17.05..2024 року по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі закрити, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 - 1 КУпАП в діях ОСОБА_1 , на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

В іншій частині відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.