Справа № 500/3835/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/3835/24 пров. № А/857/23577/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Баб`юк П.М. у м. Тернопіль) у справі № 500/3835/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, у частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду її роботи в колгоспі «Перемога» на посаді вихователя дитячого садка;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «Перемога» із 21.11.1983 по 19.10.1985, із 14.09.1990 по 12.09.1994 та здійснити перерахунок її пенсії за віком із дати призначення - 17.03.2024 із врахування проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 17.03.2024 позивачці призначено пенсію за віком згідно з ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В середині червня 2024 року позивачка отримала від відповідача письмову відповідь за №5256-4988/С-02/8-1900/24 від 03.06.2024 із розпорядженнями про призначення та до призначення пенсійних виплат із яких їх стало відомо, що відповідач власним рішенням №89 від 03.06.2024 збільшив її страховий стаж на три місяці та провів до призначення пенсійних виплат при цьому розрахунок страхового стажу відповідач здійснив не по записах у трудовій книжці, а по архівній довідці від 14.09.2023 і при цьому не зарахував спірні періоди роботи в колгоспі «Перемога» із тих мотивів, що у архівній довідці є посилання на дівоче прізвище позивачки, а також мають місце скорочення її ініціалів, що не відповідає паспортним даним позивачки.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 21.11.1983 по 19.10.1985, із 14.09.1990 по 12.09.1994. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21.11.1983 по 19.10.1985, із 14.09.1990 по 12.09.1994 та здійснити перерахунок пенсії з 17.03.2024.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що спірні періоди трудової діяльності з 21.11.1983 по 19.10.1985, із 14.09.1990 по 12.09.1994 в колгоспі Перемога підтверджені належними та допустимими доказами, а тому їх слід врахувати до страхового стажу позивачки.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивачка скористалася своїм правом та подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17 березня 2024 призначено пенсію за віком за ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В подальшому позивачці стало відомо, що до її страхового стажу не зараховано періоди з 21.11.1983 по 19.10.1985, і з 14.09.1990 по 12.09.1994, у зв`язку із чим вона звернулася до відповідача із заявою щодо надання роз`яснення.

Листом від 30.04.2024 відповідач повідомив позивача про те, що за документами, наявними у пенсійній справі, страховий стаж обчислений по 31.12.2023 та становить 35 років 00 місяців 04 дні.

Вказав, що при обчисленні страхового стажу не зараховано період роботи з 1983 року по 1994 рік в колгоспі «Перемога», оскільки в архівній довідці від 14.09.2023 №121 за період роботи з 1983 по 1985 значиться « ОСОБА_2 », за період 1987 року, 1990 року та 1992 року « ОСОБА_1 » та за період 1989 року, 1991 року, 1993 року та 1994 року « ОСОБА_1 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_1 ».

Також зазначив, що вищевказаний період роботи був частково зарахований до страхового стажу позивачки на підставі свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , а саме з 20.09.1985 по 13.09.1990.

В подальшому позивачка повторно звернулася до відповідача із заявою від 14.05.2024 щодо перерахунку її стажу.

Листом від 03.06.2024 відповідач надав позивачці аналогічну інформацію, що і в листі від 30.04.2024, крім того вказав, що заяви від 10.04.2024 та 14.05.2024 розглядаються відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, яка полягає у незарахуванні до страхового стажу спірних періодів, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається така пенсійна виплата як пенсія за віком (п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком врегульовані ст. 26 Закону № 1058-IV, відповідно до частини 1 якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частинами 1-3 ст. 44 Закону № 1058-IVвстановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Враховуючи наведене вище слід дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Оскаржуваним рішенням до страховою стажу позивача не зараховано періоди роботи з 21.11.1983 по 19.10.1985, із 14.09.1990 по 12.09.1994 оскільки у архівній довідці зазначено дівоче прізвище та скорочено по батькові позивачки, що не відповідає її паспортним даним.

Як вбачається з матеріалів справи, Згідно записів №1-2 трудової книжки позивачки серії НОМЕР_3 , вона з 21.11.1983 по 12.09.1994 працювала в колгоспі «Перемога».

Вказані записи є чіткими, не містять виправлень та засвідчені підписом посадових осіб та відбитками печатки.

З метою підтвердження спірного періоду своєї трудової діяльності позивач надала відповідачу архівну довідку-виписку Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг Васильковецької сільської ради» від 14.09.2023 №121 видану на підставі книги обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Перемога» с.Васильківці Гусятинського району за 1983-1985, 1987, 1989-1994.

У вказаній довідці прізвище, ім`я та по батькові позивачки зазначено:

« ОСОБА_2 » (так в документах за 1983, 1984, 1985 роки);

« ОСОБА_1 » (так в документах за 1987, 1990, 1992 роки);

« ОСОБА_1 » (так в документах за 1989, 1991, 1993, 1994 роки).

При цьому, архівна довідка видана саме на ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 ) ОСОБА_5 , про що в ній безпосередньо зазначено.

Колегія суддів поділяє позицію суду першої інстанції та вважає надмірним формалізмом не зарахування спірного періоду до загального страхового стажу позивачки, з тих підстав, що в ній зазначено дівоче прізвище та скорочено її по батькові.

Отже, незважаючи на те, що по батькові позивача у вказаній довідці вказано скорочено та вказано дівоче прізвище, відсутні підстави вважати, що вона не відповідає паспортним даним позивачки, та дійти висновку про те, що довідка видана не стосовно позивачки.

Крім цього, вказані періоди співпадають з відомостями трудової книжки.

Таким чином, на думку колегії суддів, спірні періоди трудової діяльності з 21.11.1983 по 19.10.1985, із 14.09.1990 по 12.09.1994 в колгоспі «Перемога» підтверджені належними та допустимими доказами, а тому їх слід врахувати до страхового стажу позивачки.

Окрім того, позивачка мала право на його зарахування з дня призначення пенсії, і оскільки остання звернулася до суду, із відповідним позовом, в межах шестимісячного строку звернення, то вказаний перерахунок слід здійснити з 17.03.2024.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача та доходить висновку про необхідність зобов`язати пенсійний орган зарахувати період роботи з 21.11.1983 по 19.10.1985, із 14.09.1990 по 12.09.1994.

Таким чином, суд вважає, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 308 КАС України, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року у справі № 500/3835/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар