Справа № 420/23419/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 25 липня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області та нечинним в відмові внести в рішення від 21.07.2023 року №649-У111 номер Державного земельного кадастру :03:001:0843 та видати копію рішення про передачі ОСОБА_1 земельної ділянки АДРЕСА_1 в приватну власність;

- зобов`язати Красносільську сільську раду Одеського району Одеської області внести в рішення від 21.07.2023 року №649-У111 номер Державного земельного кадастру ..03..001..0843 та видати копію рішення про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки АДРЕСА_1 в приватну власність;

- зобов`язати Красносільську сільську раду Одеського району Одеської області при ухваленні судового рішення подати встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням від 17 липня 2019 року №1392-УІІ Красносільська сільська рада Лиманського району Одеської області надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року зобов`язано Красносільську сільську раду Одеського району Одеської області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована адресою: АДРЕСА_1 і вирішити питання про погодження та затвердження або відмову у погодженні та затвердженні документації із землеустрою з урахуванням встановлених судом обставин. Відповідно зазначеного рішення був складений Проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 26.06.2023 року було отримання Витяг з Державного земельного кадастру на зазначену земельну ділянку кадастровий номер 512278260:03:001:0843 номер НВ-023 в якому було зазначено дату державної реєстрації земельно ділянки 28.06.2023 pоку. 03.07.2023 року позивач звернувся до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, надав Витяг Державного земельного кадастру і Проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на затвердження і погодження документації із землеустрою з урахуванням встановлених судом обставин.

21 липня 2023 року № 649-УІІІ скликання сесія Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області розглянула заяву позивача та затвердила зазначений проект. 21 липня 2023 року позивач отримав Витяг із Рішення сесії щодо затвердження проекту землеустрою. 09.09.2023 року він звернувся до Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради в реєстрації Витягу з державного земельного кадастру про зазначену земельну ділянку, надав Витяг і оригінал Витягу із Рішення сесії від 21.07.2023 pоку. Однак позивачу відмовили в реєстрації зазначеного Витягу з тих підстав, що у Витягу із Рішення сесії не вказано державний земельний кадастровий номер на зазначену земельну ділянку. 19.09.2023 року позивач звернувся із заявою до Красносільської сільської ради про внесення у вищезазначене рішення сесії сільської ради від 21 липня 2023 року даних Державного земельного кадастру. 12.10.2023 року Красносільська сільська рада повідомила позивачу, що відповідно пп.5 п.27 «Перехідних Положень» Земельного кодексу України в період воєнного стану встановлено заборону на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність.

22.01.2024 року позивач звернувся письмово вдруге до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області із заявою про внесення в рішення сільської ради від 21 липня 2023 року номеру державного земельного кадастру та видачі копії рішення сільської ради про надання зазначеної земельної ділянки у приватну власність. 30.01.2024 року Красносільська сільська рада відмовила позивачу, посилаючись на те, що відповідачем прийнято рішення у відповідності до пп.5 п.27 «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, яким передбачено, що під час дій правового режиму воєнного стану в країні безоплатна передача земель державної комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі розроблення такої документ забороняється.

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Процесуальні дії та клопотання учасників процесу

Ухвалою суду від 30 липня 2024 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Заявами від 02 серпня 2024 року та від 06 серпня 2024 року позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Станом на 12 грудня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиція позивача та відповідача, перевіривши її доказами суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Рішенням Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області від 17 липня 2019 року № 1392-VIII надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На виконання рішення Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області від 17 липня 2019 року № 1392-VIII ОСОБА_1 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 , який подано до сектору містобудування та архітектури Лиманської районної державної адміністрації Одеської області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року по справі № 420/6194/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської районної державної адміністрації Одеської області Відділу містобудування та архітектури, Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність сектору містобудування та архітектури Лиманської районної державної адміністрації Одеської області щодо ненадання ОСОБА_1 висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , безоплатно у власність або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері;

- зобов`язано Красносільську сільську раду Одеського району Одеської області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та вирішити питання про погодження та затвердження або відмову у погодженні та затвердженні документації із землеустрою, з урахуванням встановлених судом обставин.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В подальшому, позивачем було отримано Витяг з Державного земельного кадастру на зазначену земельну ділянку кадастровий номер 512278260:03:001:0843 номер НВ-023, в якому було зазначено дату державної реєстрації земельної ділянки - 28.06.2023 pоку.

03.07.2023 року позивач звернувся до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області із заявою, в якій просив: «розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, присадибна ділянка що розташована за адресою АДРЕСА_1 та вирішити питання про погодження в затвердженні документації із землеустрою, з урахувань встановлених судом обставин». До вказаної заяви позивачем було додано: Витяг з Державного земельного кадастру на зазначену земельну ділянку та Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням сесії УІІІ скликання Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 21.07.2023 року № 649-УІІІ розглянуто заяву позивача та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 21 липня 2023 року позивач отримав Витяг із даного Рішення сесії щодо затвердження проекту землеустрою.

19.09.2023 року позивач звернувся із заявою до Красносільської сільської ради про внесення у вищезазначене рішення сесії сільської ради від 21 липня 2023 року даних Державного земельного кадастру щодо кадастрового номер 512278260:03:001:0843 земельної ділянки.

12.10.2023 року Красносільська сільська рада листом № В-222-3-6/05-03/10/2483 повідомила позивачу, зокрема, що: «…Зазначеним пунктом дійсно встановлено заборону на безоплатну передачау земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі та розроблення такої документації. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд) (на земельній ділянці, проект якої було затверджено рішенням сесії Красносільської сільської ради від 21.07.2023 року № 649-УІІІ, відсутні будь-які будівлі і споруди, право власності на які зареєстровано за Вами у встановленому чинним законодавством порядку) а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом (тобто, до 2001 року, коли набрав чинності Земельний кодекс України). Вам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 було 17.07.2019 року, що ніяк не підпадає під дію останньої норми пп. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України).

18 жовтня 2023 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 № 69788714 позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій за його заявою у зв`язку із тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: відсутній документ, що підтверджує передачу земельної ділянки 03:001:0843 у власність.

22.01.2024 року позивач звернувся письмово вдруге до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області із заявою про внесення в рішення сільської ради від 21 липня 2023 року номеру державного земельного кадастру та видачі копії рішення сільської ради про надання зазначеної земельної ділянки у приватну власність.

Листом від 30.01.2024 року, Красносільська сільська рада повідомила позивача, зокрема, що: «…Стосовно того, що рішенням Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 21.07.2023 року № 649-УІІІ «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою» Вам не передано у власність земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 пояснюємо, що дане рішення прийняте у відповідності до п.п 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, яким передбачено, що під час дії правового режиму воєнного стану в країні безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється».

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Релевантні джерела права та висновки суду

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ст. 13 Конституції України).

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно частини 3 статті 78 ЗК України визначено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Стаття 118 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч. 6 ст. 186 ЗК України).

Частиною 6 ст. 186-1 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно ч. 10 ст. 118 ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

При цьому, згідно пп. 5 п. 27 розділу X ЗК України, під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

З іншого боку, згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення сесії УІІІ скликання Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 21.07.2023 року № 649-УІІІ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В даному випадку, даним рішенням затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , проте не вирішено питання щодо надання земельної ділянки у власність.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість прийняття відповідачем вищезазначеного рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки у власність, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Між тим, як встановлено судом першої інстанції позивачем подано до Красносільської сільської ради заяву про затвердження проекту землеустрою 03 липня 2023 року.

Тобто, у межах спірних правовідносин у Красносільської сільської ради виник обов`язок щодо прийняття у двотижневий строк рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

В свою чергу, рішення сесії УІІІ скликання Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 21.07.2023 року № 649-УІІІ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , проте не вирішено питання щодо надання земельної ділянки у власність.

Крім того, суд враховує, що оскаржуване рішення не містить посилання на положення п. 27 розділу X ЗК України, а як наслідок з оскаржуваного рішення неможливо встановити юридичної підстави його прийняття та не вирішення ним питання щодо надання земельної ділянки у власність позивачу.

При цьому, суд наголошує, що положення ч. 9 ст. 118 ЗК України передбачають можливість прийняття лише одного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, а не окремого рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та рішення про надання її у власність.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 р. у справі №П/9901/137/18 (№800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Тому, враховуючи, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка виразилася у не вирішенні при прийнятті рішення сесії УІІІ скликання Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 21.07.2023 року № 649-УІІІ питання щодо надання земельної ділянки у власність, яка позбавила позивача можливості реалізувати своє право на отримання земельної ділянки у власність, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною зазначену бездіяльність Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області.

З іншого боку, враховуючи зазначені висновки, суд вважає, що неповним рішенням Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 21.07.2023 року № 649-УІІІ позбавлено позивача, який мав легітимні очікування на отримання у власність бажаної земельної ділянки, права на розгляд його заяви про затвердження проекту землеустрою у встановленому ЗК України порядку, за результатом розгляду якої отримати рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Тому, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Красносільську сільську раду Одеського району Одеської області внести у рішення №649-УІІІ від 21.07.2023 року зміни, шляхом внесення відомостей про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0843.

Суд акцентує увагу, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Як встановлено ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

За приписами ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню.

В прохальній частині позовної заяви позивач також просить суд зобов`язати відповідача подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення відповідно до ст.382 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є засобом судового контролю за виконанням судового рішення, який застосовується судом за власною ініціативою та розсудом і не може бути предметом позовних вимог, проте в даному випадку суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог судові витрати позивача в розмірі 1 211,20 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6-12, 19, 77, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області щодо не вирішення питання про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0843 (дата державної реєстрації земельної ділянки 28.06.2023 року) при прийнятті рішення сесії УІІІ скликання Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 21.07.2023 року № 649-УІІІ.

Зобов`язати Красносільську сільську раду Одеського району Одеської області внести у рішення сесії УІІІ скликання №649-УІІІ від 21.07.2023 року зміни, шляхом внесення у дане рішення відомостей про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0843 (дата державної реєстрації земельної ділянки 28.06.2023 року).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області (вул. Набережна, буд. 87 а, с. Красносілка, Одеська область, 67560, ).

Суддя С.О. Cтефанов