Справа № 174/1430/24
Суддя: Данилюк Т. М.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН 174/1430/24
н/п 2-а/174/12/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2024 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Данилюк Т.М,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, третя особа на стороні відповідача поліцейський СРПП відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області Большак Сергій Миколайович,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом, згідно якого просить скасувати постанову серії ББА № 606304 від 09.11.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 20 400,00 грн, винесену поліцейським СРПП відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської області - Большаком С.М. та закрити провадження у справі. В обґрунтування позову зазначає, що 09.11.2024 поліцейським СРПП відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської області, Большаком С.М. була винесена зазначена вище постанова, за те, що він будучи позбавленим 16.04.2024 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області у справі № 444/6145 права керування транспортними засобами строком на 1 рік, начебто керував автомобілем «ВАЗ-2108», д.н.з. НОМЕР_1 , 08.11.2024 о 23.50 год. по вул. Центральна, 8, в с. Долинське, Кам`янського району, Дніпропетровської області, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що вищезазначена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення, винесена з порушенням чинних норм міжнародного законодавства та законодавства України, не відповідає дійсним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню приймаючи до уваги наступне. 08.11.2024, він будучи пасажиром на належному йому автомобілі «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого був його товариш, близько 22.30 год. внаслідок поломки вказаного автомобіля були вимушені зупинитися на автошляху не доїжджаючи близько 3 км до с. Долинське, Кам`янського району Дніпропетровської області. Коли до них під`їхав патрульний автомобіль та працівник поліції запитав, хто власник автомобілю, позивач відповів що він є його власником, після чого він зробив перевірку за допомогою свого службового планшету та звинуватив його, що він начебто керував транспортним засобом, хоча позбавлений судом права на таке керування. Він, з зазначеним обвинуваченням не погодився, однак поліцейський притяг його до адміністративної відповідальності склав 09.11.2024 оскаржувану ним постанову.

Крім цього, зміст оскаржуваної постанови не відповідає дійсним обставинам справи, а саме: в постанові зазначено, що вона винесена по вул. Центральна, 8, в с. Долинське, Кам`янського району, Дніпропетровської області, хоча у дійсності постанова була винесена близько 3 км від вказаного населеного пункту на автошляху; в постанові зазначено, що він керував транспортним засобом у вищевказаному населеному пункті, хоча автомобіль яким він начебто на думку третьої особи керував, не доїхав до с. Долинське близько 3 км., а тому він ніяк не міг ним керувати у вказаному населеному пункті; в пункті 4 постанови зазначено, що особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_2 , а у пункті 6 постанови зазначено, що адміністративне стягнення застосовано до ОСОБА_1 , що вказує на те, що справа розглядалася щодо ОСОБА_2 , а адміністративне стягнення накладене на нього, і що суперечить змісту ч.1 ст.283 КУпАП; у постанові зазначено, що він був позбавлений права керування транспортним засобом на підставі рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у справі № 444/6145, однак справи за таким номером у провадженні зазначеного суду ніколи не було, як не було і рішення (постанови) від 16.04.2024, якою він начебто був позбавлений права на керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Також в оскаржуваній постанові не зазначені свідки правопорушення (як це передбачено ч. 1 ст.256 КУпАП), як не зазначено, що робився відеозапис події, відповідно не зазначено і номеру та назву технічного засобу, на якій проводився такий відеозапис, хоча відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП передбачено обов`язкове зазначати в постанові по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів - технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

02.12.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що вважають оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.11.2024 серії ББА № 606304, якою зафіксовано порушення позивача, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства. В обґрунтування зазначають, що згідно п. 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена статтею 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Як вбачається зі змісту постанови поліцейським СРПП відділення поліції №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Большаком С.М., зафіксовано, що 08.11.2024 о 23 год 50 хв. по вул. Центральнана, 8, в с.Долинське, Камянського району. Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ-2108», р/н НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Вільногірським міським судом Дніпропетровської області 16.04.2024 на 1 рік, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП. Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно до ч.4 ст.126 КУпАП передбачено, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вважають, що у діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а постанова про адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.283 КУпАП. В задоволенні позову просять відмовити, розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Григор`єв Д.В., не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Третя особа - ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи судом повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просить відмовити (а.с.41).

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що учасники процесу належним чином повідомлені про дату, місце та час судового засідання, суд вважає за можливе провести розгляд справи в судовому засіданні 11.12.2024 за відсутності учасників процесу, на підставі документів наявних в матеріалах справи.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов ОСОБА_1 , таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судом встановлено, що 09.11.2024 поліцейський офіцер громади Большак С.М., виніс відносно позивача ОСОБА_1 постанову серії ББА № 606304 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, згідно з якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 грн за те, що 08.11.2024 о 23.50, по вул. Центральна, 8, в с.Долинське Кам`янського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 здійснив рух на т/з ВАЗ-2108 д.н.з. НОМЕР_1 з номерним знаком, який був неосвітлений в темну пору доби, чим порушив вимоги п.2.9. ПДР України, при тому 16.04.2024 рішенням Вільногірського міського суду у справі № 444/6145 був позбавлений права керування транспортними засобами на 1рік, чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР України та ч.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», ч.1 ст.121-3 КУпАП, ч.2 ст.36 КУпАП (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з вище вказаною постановою, звернувся до суду з цим позовом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1ст. 287 КУпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судом встановлено, що позивачем позов щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення від 09.11.2024, скеровано до суду 19.11.2024, а відтак в межах встановлених законом строків на звернення до суду з даною заявою.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 ч.1 ст.23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством; виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно із ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст.2 КАС України).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним оскаржуваних постанов, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності.

З урахуванням роз`яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року 2 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Приймаючи вказані положення законодавства, суд зазначає наступне.

Відділенням поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області надано до суду диск з відеофайлами порушення (а.с.51), копію оскаржуваної постанови, кращої якості, а ніж надано позивачем та рапорт ПОГ СВГ ВП Кам`янського РУП Большака С.М. (а.с.26,27).

Не зважаючи на те, що у постанові від 09.11.2024, в порушення вимог ч.3 ст.283 КУпАП, не зазначено технічний запис, яким здійснено відеозапис, суд ознайомився з його змістом, з якого вбачається, що диск не фіксує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , як і не фіксує факту встановлення будь-якої особи, які знаходилися в транспортному засобі, роз`яснення їм процесуальних прав та обов`язків та обізнання останніх про відеофіксацію події.

Поряд з цим, як стверджує позивач ОСОБА_1 , він не здійснював керування транспортним засобом, при цьому будь-яких доказів на підтвердження протилежного, приймаючи наявність іншої особи у даному транспортному засобі, відповідачем до суду не надано, а матеріали справи не містять.

Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.02.2024 по справі №174/784/23 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с.29-31). В свою чергу, оскаржувана постанова містить посилання на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.04.2024 по справі №44.4/6145, яке не перебувало в провадженні суду.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.9 та ст.10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Правилами Дорожнього руху визначено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, посадова особа у визначеному законом порядку встановлює винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 204/8036/16-а, колегія суддів погодилась з висновками судів попередніх інстанцій щодо невстановлення працівником поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суб`єкта відповідальності за вказане правопорушення, тобто особи, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів. Верховний Суд вважав правильними висновки судів попередніх інстанцій, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме позивачем порушення правил дорожнього руху, та не доведено що позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Приймаючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не надано належної оцінки доводам позивача про те, що на момент настання спірних обставин, що мало місце 08.11.2024, позивач не здійснював керування транспортним засобом марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказані доводи не були перевірені відповідачем при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. При цьому, у постанові про накладення адміністративного стягнення не зафіксовано на підставі яких документів працівником поліції було встановлено, що саме позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що позивач є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення за наслідком чого було складено оспорювань постанову.

При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача, що поліцейським при складанні постанови невірно зазначеного прізвище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_5 », так як це спростовується наданою представником відповідача копією постанови ББА № 606304, з якої вбачається, що прізвище вказано вірно « ОСОБА_5 » та є особливістю почерку особи, яка склала оскаржувану постанову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Зазначене гарантується статтею 62 Конституції України.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За таких обставин факт вчинення позивачем порушення п. 2.1.а Правил Дорожнього Руху, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, є не доведеним та необґрунтованим.

Частиною 3 ст.286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене в цілому, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, постанова серії ББА №606304 від 09.11.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно останнього - закриттю у відповідності до положень ст.286 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В свою чергу, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн, що підтверджується квитанцією від 18.11.2024 (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст.7, 126, 213, 222, 251, 258, 276, 283 КпАП України, ст.ст.2, 22, 72, 73, 75-77, 139, 242-246, 250-251, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, третя особа на стороні відповідача поліцейський СРПП відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області Большак Сергій Миколайович - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 606304 від 09.11.2024, винесену поліцейським офіцером громади СВГ ВП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Большаком С.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КпАП України, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , 605,60 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Головуючий - суддя підпис Т.М.Данилюк