Справа № 520/15653/21
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 грудня 2024 року Справа № 520/15653/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

при секретарі судового засідання - Підкалюк В.О.,

за участі:

позивача - не прибув,

представника відповідача - Садієва Ніджата Алігусєйна огли,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК ДМ" (вул. Римарська, буд. 21-А, м. Харків, 61057, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "СК ДМ" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 липня 2021 р. № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 8449806 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2112451 гривня 50 копійок.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 року, адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022 року вищевказане рішення залишено без змін.

Постановою Касаційного адміністративного суду Верхового суду від 23.05.2024 справу направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування свої позиції Колегія суддів Верховного суду посилається на те, що судами попередніх інстанцій не досліджено технічну можливість контрагентів платника здійснити спірні поставки товарно-матеріальних цінностей та надати відповідні послуги (роботи) з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів, понесення ними витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщення, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо).

Ухвалою суду позов прийнято до розгляду та призначено розгляд справи з викликом сторін.

Судове засідання, призначене на 18 листопада, не відбулося, у зв`язку з відсутністю світлопостачання в приміщенні суду. Перенесено на 27 листопада 2024 року.

Судове засідання, призначене на 27 листопада, приймав участь представник відповідача. Позивач повідомлений про розгляд справи своєчасно та належним чином, в засідання не прибув, про причини неявки до суду не повідомляв.

Судове засідання призначене на 11 грудня приймав участь представник відповідача, з позовними вимогами не погодився, просив відмовити в задоволені позовних вимог. Позивач повідомлений про розгляд справи своєчасно та належним чином, в засідання не прибув, про причини неявки до суду не повідомляв.

Надаючи оцінку спірним відносинам , суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України: г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарі в/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг: придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

З огляду на доводи податкового органу, покладені в основу висновків акту перевірки та відсутність спору між сторонами стосовно наявності та змісту договорів та первинних документів, складених до них, суд при розгляді справи надає оцінку саме мотивам відповідача та висновкам акту перевірки.

Судом встановлено, що позивачем було укладено низку договорів з ПП «БУДЕРІЯ» (код за ), ПП «СМАРТБУД-ТРЕЙД» (код за ), ТОВ «ВІМГРЕЙ» (код за ), ТОВ «НВП «УКРСТРОЙ» (код за ), ТОВ «ПАРФУМЕРНА ДОЛИНА» (код за ), ТОВ «СІГМА СОЛЮШН» (код за ), ТОВ " ТОРГОВА КОМПАНІЯ ФРІЗ-ХАУС" (код за ), ТОВ «АСТБУД» (код за ), ТОВ «БІФАСТ» (код за ), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «САНВЕСТ» (код за ), ТОВ «ГІДРОБУД КОМПАНІ» (код за ), ТОВ «ЄРРО КАРС» (код за ), TOB «МАРРЕМБУД» (код за ), предметом яких було виконання робіт, в тому числі будівельних, надання послуг, а також договорів оренди, договорів поставки.

Докладно зміст та реквізити таких договорів відображені в акті перевірки та сторонами не оспорюються.

Виконання та прийняття робіт було оформлено актами приймання виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних робіт/ наданих послуг, актами приймання-передачі, видатковими накладними. За договорами поставки транспортування товару оформлено товарно-транспортними накладними.

Також за результатами господарських операцій були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.

Вказані операції було відображено в бухгалтерському обліку, в рахунок оплати за вказаними договорами ТОВ «СК ДМ» перераховано грошові кошти на рахунки відповідних контрагентів.

З наданих до матеріалів справи копій первинних документів вбачається, що отримані роботи, товари та послуги було використано позивачем у власній господарській діяльності, в тому числі шляхом реалізації за договорами виконання робіт, в тому числі будівельних, надання послуг, договорів поставки на адресу третіх осіб, виконання та прийняття товарів, робіт та послуг за якими було оформлено актами приймання виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних робіт/ наданих послуг, актами приймання-передачі, видатковими накладними, актами приймання-передачі матеріалів.

Відповідач послався на те, що під час проведення перевірки з`ясовано неможливість здійснення господарської операції з вказаними контрагентами, зокрема, обумовлена недостатніми трудовими ресурсами контрагентів, в тому числі зі спеціальними знаннями, відсутності підприємства-контрагентів позивача за зареєстрованим місцезнаходженням, відсутністю інформації про основні засоби, транспортні засоби, тощо.

В п. 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

а)придбання або виготовлення товарів та послуг;

б)придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в)отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г)ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з визначенням, що міститься у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частин першої статті 9 цього ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з`ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об`єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв`язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 в справі № 826/2747/13-а.

Як вбачається з зібраних у справі доказів, позивач на момент здійснення господарських операцій з контрагентами з ПП «БУДЕРІЯ» (код за ), ПП «СМАРТБУД-ТРЕЙД» (код за ), ТОВ «ВІМГРЕЙ» (код за ), ТОВ «НВП «УКРСТРОЙ» (код за ), ТОВ «ПАРФУМЕРНА ДОЛИНА» (код за ), ТОВ «СІГМА СОЛЮШН» (код за ), ТОВ " ТОРГОВА КОМПАНІЯ ФРІЗ-ХАУС" (код за ), ТОВ «АСТБУД» (код за ), ТОВ «БІФАСТ» (код за ), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «САНВЕСТ» (код за ), ТОВ «ГІДРОБУД КОМПАНІ» (код за ), ТОВ «ЄРРО КАРС» (код за ), TOB «МАРРЕМБУД» (код за ) мав інформацію з ЄДР щодо підтвердження повноважень осіб, які підписували первинні документи від імені вказаних суб`єктів господарювання, контрагенти позивача були зареєстровані як платники ПДВ, виписані ними податкові накладні були зареєстровані в ЄРПН.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивач, здійснивши господарські операції з вказаними контрагентами, діяв добросовісно та обачно, уклавши договори за наявності ділової мети.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Як вбачається з матеріалів справи, суми ПДВ, віднесені позивачем до податкового кредиту у відповідному звітному періоді, підтверджені податковими накладними, які складені на підставі договорів та первинних документів до них, відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо посилань відповідача на наявність кримінальних проваджень відносно посадових осіб підприємств, які є контрагентами контрагентів позивача, зокрема, контрагентів позивача ПП «СМАРТБУД-ТРЕЙД» (код за ), ПП «БУДЕРІЯ» (код за ), ТОВ " ТОРГОВА КОМПАНІЯ ФРІЗ-ХАУС" (код за ), ТОВ «ВІМГРЕЙ» (код за ), ТОВ «ГІДРОБУД КОМПАНІ» (код за ЄДРПОУ 42161 104), ТОВ «АСТБУД» (код за ), судом в ході розгляду справи встановлено, що як станом на дату проведення перевірки, так і станом на дату винесення рішення, відсутні вироки судів, які набрали законної сили по вказаних кримінальних провадженнях.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 9, 243-246, 291, 293, 295-296 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СК ДМ" (вул. Римарська, буд. 21-А, м. Харків, 61057, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) про скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 липня 2021 р. № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 8449806 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2112451 гривня 50 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 11 грудня 2024 року.

Суддя Сагайдак В.В.