Справа № 200/5164/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року справа №200/5164/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 р. у справі №200/5164/24 (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 19.01.2024 року №74 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року, з повним робочим днем під землею періоди його роботи з 01.09.1990 року по 15.02.1994 року, з 09.03.1994 року по 17.07.1994 року, з 28.11.1994 року по 02.10.1996 року, з 25.10.2000 року по 11.07.2001 року, з 28.09.2002 року по 22.07.2008 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею періоди його роботи з 23.07.2008 року по 05.03.2016 року, з 06.03.2016 року по 02.01.2018 року, з 03.01.2018 року по 11.01.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію ОСОБА_1 з 11.01.2024 року відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення від 19.01.2024 року № 74 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу роботи за Списком робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року, з повним робочим днем під землею період навчання з 01.09.1990 року по 15.02.1994 року та періоди роботи з 09.03.1994 року по 17.07.1994 року, з 28.11.1994 року по 02.10.1996 року, з 25.10.2000 року по 11.07.2001 року, з 28.12.2002 року по 22.07.2008 року, з 23.07.2008 року по 16.10.2008 року та з 06.03.2016 року по 02.01.2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею періоди його роботи з 17.10.2008 року по 05.03.2016 року та з 03.01.2018 року по 11.01.2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію ОСОБА_1 , з 11.01.2024 року відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що до пільгового стажу правомірно не зараховані періоди роботи:

- відповідно до довідок №26/11 від 10.01.2024 (дві довідки під одним номером), з 09.03.1994 по 17.07.1994, 28.11.1994 по 02.10.1996, оскільки трудова книжка видана 28.09.2000, а періоди роботи занесені з 1994 року та відсутні дані про перебування (не перебування) позивача у відпустках за свій рахунок, крім того в довідці зазначено, що табелі використання робочого часу під землею вилучені прокуратурою;

- з 28.12.2002 по 17.10.2008, з 17.10.2008 по 06.03.2016 та з 06.03.2016 по 03.01.2018 відповідно до довідок від 15.11.2002 №98 (три довідки під одним номером), оскільки довідки не містять інформації про перебування чи не перебування у відпустках без збереження заробітної плати;

- з 01.12.2020 по 15.11.2022, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків;

- з 16.11.2022 по 11.01.2024 оскільки уточнююча довідка №98 видана 15.11.2022, отже пільговий стаж можливо б було зарахувати по день видачі довідки, а саме по 15.11.2022.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

11.01.2024 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

19.01.2024 року за наслідками розгляду цієї заяви відповідачем було прийнято рішення №74, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність у нього на момент звернення необхідного пільгового стажу, передбаченого положеннями частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Згідно даного рішення, на дату звернення позивача за призначенням пенсії страховий стаж позивача складав 25 років 7 місяців 19 днів (з урахуванням вимог частини 3 статті 24 Закону №1058-IV), пільговий стаж - 2 роки 10 місяців 28 днів.

До пільгового стажу зараховано період роботи з 03.01.2018 року по 30.11.2020 року та не зараховано період роботи з 01.12.2020 року по 15.11.2022 року через те, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Крім того, до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи:

- згідно з довідками від 10.01.2024 року за № 26/11 (дві довідки під одним номером) з 09.03.1994 року по 17.07.1994 року, з 28.11.1994 року по 02.10.1996 року - оскільки трудова книжка позивача видана 28.09.2000 року, а періоди роботи занесені з 1994 року та відсутні дані про перебування або не перебування позивача у відпустках за свій рахунок, а також з 25.10.2000 року по 11.07.2001 року - оскільки у довідці відсутні дані про перебування або не перебування позивача у відпустках за свій рахунок та вказано, що табелі використання робочого часу під землею вилучені прокуратурою;

- згідно з довідками від 15.11.2022 року за № 98 (три довідки під одним номером) з 28.12.2002 року по 17.10.2008 року, з 17.10.2008 року по 06.03.2016 року, з 06.03.2016 року по 03.01.2018 року - оскільки довідки не містять даних про перебування або не перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати.

За наведеним у спірному рішенні висновком позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність на дату звернення за призначенням пенсії необхідного пільгового стажу, встановленого частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV.

Крім того, як видно з розрахунку стажу позивача (форма РС-право), період роботи з 03.01.2018 року по 30.11.2020 року був зарахований до пільгового стажу за Списком № 1 як підземні роботи (Постанова КМУ № 202), однак не за провідними професіями, а період з 01.09.1990 року по 14.02.1994 року був зарахований до страхового стажу як період навчання (хоча фактично, згідно з дипломом, позивач проходив навчання у період з 01.09.1990 року по 15.02.1994 року), однак не зарахований до пільгового стажу.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років" (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І "Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт" зазначеної Постанови КМУ № 202 включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу правомірно не зараховані періоди роботи відповідно до довідок №26/11 від 10.01.2024, з 09.03.1994 по 17.07.1994, 28.11.1994 по 02.10.1996, оскільки трудова книжка видана 28.09.2000, а періоди роботи занесені з 1994 року та відсутні дані про перебування (не перебування) позивача у відпустках за свій рахунок, суд зазначає наступне.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 28.09.2000 року стосовно спірних періодів містяться наступні записи:

- № 3: 09.03.1994 року - прийнятий підземним електрослюсарем 4 р.;

- № 4: 17.07.1994 року - звільнений за статтею 38 КЗпП України (власне бажання);

- № 5: 28.11.1994 року - прийнятий підземним електрослюсарем 4 р.;

- № 6: 02.10.1996 року - звільнений за статтею 38 КЗпП України (власне бажання);

Вищевказані записи у трудовій книжці позивача здійснені належним чином та не мають дефектів вчинення, що не заперечується відповідачем.

Додатково позивачем надано уточнюючі довідки щодо спірних періодів роботи від 10.01.2024 року № 26/11 (дві довідки під одним номером), виданих ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля":

- з 09.03.1994 року по 17.07.1994 року позивач працював повний робочий день на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією (посадою) "підземний електрослюсар", з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1010100а;

- з 28.11.1994 року по 02.10.1996 року позивач працював повний робочий день на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією (посадою) "підземний електрослюсар", з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1010100а;

Суд зазначає, що вказані професії (посади) віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у відповідні періоди роботи позивача (відповідно до постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 та постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36, від 24.06.2016 року № 461).

Суд зауважує, що зазначення у трудовій книжці позивача пізнішої дати видачі, ніж до неї внесено записи про трудову діяльність, не мають наслідком недійсність цих записів.

У той же час, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 визначено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Відповідно до пункту 4 даної постанови Кабінету Міністрів України відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відтак, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки лише для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка є працівником того або іншого підприємства, установи, організації, і не може впливати на особисті права останньої.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17.

Також суд зазначає, що право осіб на пенсійне забезпечення не повинно безумовно залежати від дій (бездіяльності) осіб, зобов`язаних вести облік трудового стажу працівників.

Позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом трудового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається не на працівника, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 19.12.2019 року у справі № 307/541/17.

Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 09.03.1994 по 17.07.1994, 28.11.1994 по 02.10.1996 на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, що надає право включення вищевказаного періоду роботи до пільгового стажу за Списком №1.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу правомірно не зараховані періоди роботи з 28.12.2002 по 17.10.2008, з 17.10.2008 по 06.03.2016 та з 06.03.2016 по 03.01.2018 відповідно до довідок від 15.11.2002 №98, оскільки довідки не містять інформації про перебування чи не перебування у відпустках без збереження заробітної плати, суд зазначає наступне.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 28.09.2000 року стосовно спірних періодів містяться наступні записи:

- № 9: 28.12.2002 року - прийнятий електрослюсарем підземним 4 р.;

- №№ 10-13: записи щодо реорганізації підприємства;

- № 14: 23.07.2008 року - переведено учнем прохідника з повним робочим днем у шахті;

- № 15: 17.10.2008 року - переведено підземним прохідником 5 р. з повним робочим днем у шахті;

- № 16: запис щодо реорганізації підприємства;

- № 17: 06.03.2016 року - переведено машиністом підземних установок 3 р. з повним робочим днем у шахті;

- № 18: 03.01.2018 року - переведено підземним прохідником 5 р. з повним робочим днем у шахті;

- №№ 19-20: записи щодо реорганізації підприємства.

Записів про звільнення позивача з останньої посади трудова книжка не містить.

Вищевказані записи у трудовій книжці позивача здійснені належним чином та не мають дефектів вчинення, що не заперечується відповідачем.

Додатково позивачем надано уточнюючі довідки щодо спірних періодів роботи від 15.11.2022 року № 98 (три довідки під одним номером), виданих ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля":

- з 28.12.2002 року по 23.07.2008 року позивач працював повний робочий день на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією (посадою) "електрослюсар підземний", з повним робочим днем у шахті, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1.1а;

- з 23.07.2008 року по 17.10.2008 року позивач працював повний робочий день на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією (посадою) "учень прохідника підземного" (за тарифною ставкою підземного прохідника), що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1.1а;

- з 17.10.2008 року по 06.03.2016 року позивач працював повний робочий день на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією (посадою) "прохідник підземний", з повним робочим днем у шахті, що передбачена Списком 1, розділом 1, підрозділом 1.1а;

- з 06.03.2016 року по 03.01.2018 року позивач працював повний робочий день на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією (посадою) "машиніст підземних установок", з повним робочим днем у шахті, що передбачена Списком 1, розділом 1);

- з 03.01.2018 року по 26.04.2022 року позивач працював повний робочий день на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією (посадою) "прохідник підземний", з повним робочим днем у шахті, що передбачена Списком 1, розділом 1), та з 26.04.2022 року по теперішній час (тобто по 15.11.2022 року) з позивачем призупинено дію трудового договору в умовах воєнного стану (евакуація).

Втім, у довідці від 15.11.2022 року № 98 зазначено про перебування позивача у безкоштовній відпустці: 2012р. січень 1 день, квітень 1 день, листопад 1 день; 2013р. травень 3 дні; 2014р. березень 1 день, липень 1 день, серпень 3 дні, жовтень 1 день; 2015р. травень 3 дні, червень 1 день, липень 1 день; 2016р. червень 1 день, грудень 1 день; 2017р. квітень 1 день, грудень 1 день; 2018р. березень 1 день, травень 1 день.

За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про відпустки», відпустки без збереження заробітної плати є одним з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку або за згодою сторін.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Висновок відповідає правовій позиції, наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а.

Матеріали справи не містять доказів, що періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати не пов`язані з виробничою необхідністю.

Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 28.12.2002 по 17.10.2008, з 17.10.2008 по 06.03.2016 та з 06.03.2016 по 03.01.2018 на посадах з повним робочим днем в шахті, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу правомірно не зараховані періоди роботи з 01.12.2020 по 15.11.2022, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків, суд зазначає наступне.

Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону № 1058-IV.

Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Ст.106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Враховуючи зазначене, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні/перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була неоднаразово висловлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 у справі № 242/4793/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 04.06.2019 у справі №235/900/17, від 27.02.2019 у справі №242/1871/17 та № 423/3544/16-а.

Отже, відповідачем протиправно не було зараховано як до страхового, так і до пільгового стажу позивача періоди роботи з 01.12.2020 по 15.11.2022.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу правомірно не зараховані періоди роботи з 16.11.2022 по 11.01.2024 оскільки уточнююча довідка №98 видана 15.11.2022, отже пільговий стаж можливо б було зарахувати по день видачі довідки, а саме по 15.11.2022, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, записів про звільнення позивача з останньої займаної посади (прохідник підземний - з 03.01.2018 року) трудова книжка позивача не містить, а у 2022 році з позивачем було призупинено дію трудового договору в умовах воєнного стану (евакуація), про що вказано у відповідній уточнюючій довідці від 15.11.2022 року № 98.

За частиною 1 статті 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15.03.2022 року № 2136-IX (далі - Закон № 2136-IX) призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2136-IX установлено, що призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця.

Як видно зі змісту наказу ДП "Селидіввугілля" ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" від 17.10.2022 року № 2543, на підставі статті 13 Закону №2136-IX та Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022 (який було затверджено Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX) у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, було вирішено з 17.10.2022 року призупинити дію трудових договорів із працівниками ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" до відновлення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором (Додаток № 1 до даного наказу).

Згідно з Додатком № 1 до вказаного наказу дію трудових договорів з 17.10.2022 року було призупинено, у тому числі, з позивачем.

У матеріалах даної справи відсутні докази на підтвердження прийняття роботодавцем рішення про скасування призупинення дії трудового договору з позивачем, як і докази щодо розірвання трудових відносин із позивачем.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що на дату звернення за призначенням пенсії позивач продовжував перебувати у трудових відносинах, але не працювати у ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" за професією (на посаді) "прохідник підземний", як помилково зазначив суд першої інстанції.

Отже, записами у трудовій книжці позивача у сукупності з уточнюючими довідками підтверджується, що позивач працював за професіями (на посадах), які були віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у такі періоди:

- з 09.03.1994 року по 17.07.1994 року (підземний електрослюсар);

- з 28.11.1994 року по 02.10.1996 року (підземний електрослюсар);

- з 28.12.2002 року по 22.07.2008 року (електрослюсар підземний);

- з 23.07.2008 року по 16.10.2008 року (учень прохідника підземного);

- з 17.10.2008 року по 05.03.2016 року (прохідник підземний);

- з 06.03.2016 року по 02.01.2018 року (машиніст підземних установок);

- з 03.01.2018 року (прохідник підземний).

Разом з тим, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ДП "Селидіввугілля" ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" №98 від 15.11.2022 року позивач:

- з 03.01.2018 року по 26.04.2022 року працював повний робочий день на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією (посадою) "прохідник підземний", з повним робочим днем у шахті, що передбачена Списком 1, розділом 1), та з 26.04.2022 року по теперішній час (тобто по 15.11.2022 року) з позивачем призупинено дію трудового договору в умовах воєнного стану (евакуація).

Згідно з пунктом 3 статті 114 Закону України № 1058 до провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах віднесені: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень).

Право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону №1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років, зокрема прохідники.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Оскільки згідно з наявними в матеріалах справи документами позивач в період з 03.01.2018 року по 26.04.2022 виконував гірничі роботи за професією прохідник підземний, що є провідною, зазначені періоди мають враховуватися у складі пільгового стажу саме як періоди зайнятості на підземних гірничих роботах робітника провідної професії.

Стосовно врахування до пільгового стажу роботи позивача період з 26.04.2022 по 11.01.2024, суд зазначає, що на час розгляду заяви позивача про призначення пенсії у відповідача була відсутня можливість встановити зайнятість позивача на пільгових роботах у зазначений період, оскільки копія трудової книжки позивача не містила запису про роботу на день подання заяви про призначення пенсії, в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про нарахування та сплату страхових внесків у зазначений період.

Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей про роботу позивача після 26.04.2022, суд вважає про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи з 26.04.2022 по 11.01.2024.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про хибність висновку суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, зокрема, зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею період його роботи з 03.01.2018 року по 11.01.2024 року.

Водночас, виключення з пільгового стажу період роботи позивача з 26.04.2022 по 11.01.2024 року, не позбавляє права позивача на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із наявністю необхідного пільгового стажу. За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині слід залишити без змін.

Згідно частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 р. у справі №200/5164/24 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 р. у справі №200/5164/24 - змінити.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 р. у справі № 200/5164/24 викласти в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, місцезнаходження: 14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83а) зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), до пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею періоди його роботи з 17.10.2008 року по 05.03.2016 року та з 03.01.2018 року по 26.04.2022 року.».

В решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 р. у справі № 200/5164/24 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 12 грудня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко