Справа № 320/43145/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року № 320/43145/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.04.2023 №80 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту "е" частини першої статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11.04.1994 по 05.07.2006, з 01.09.2006 по 25.11.2013, з 26.11.2013 по 04.04.2023 та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" частини першої статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 07.04.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що маючи достатній спеціальний стаж, як працівника охорони здоров`я, позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років, однак за результатами розгляду цієї заяви відповідачем відмовлено в призначенні такої пенсії у зв`язку з неврахуванням періодів роботи з 11.04.1994 по 05.07.2006, з 01.09.2006 по 25.11.2013, з 26.11.2013 по 04.04.2023. Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачі, заперечуючи проти позовних вимог, зазначили, що позивачу правомірно було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки в нього відсутній необхідний пільговий стаж роботи. Просили суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.04.2023 позивач звернулась пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №80 від 14.04.2023 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із підстав відсутності спеціального стажу. Зазначено, що до спеціального стажу не зараховано періоди на посаді медичної сестри в медсанчасті корпорації "Киевгорстроя" з 11.04.1994 по 05.07.2006 , в ЗАТ "Медичний центр "Добробут" з 01.09.2006 по 25.11.2013, в ТзОВ "Медичний центр "Добробут Стаціонар" з 26.11.2013 по 04.04.2023, оскільки вищезазначені установи не належать до переліку закладів охорони здоров`я.

Позивач, вважаючи протиправним таку відмову, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

За змістом ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Ст. 2 Закону №1788-XII передбачає, що цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 52 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту "е" статті 55 цього Закону.

Згідно з п."е" ст. 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції Закону до 01 квітня 2015 року) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон №213-VІІІ) статтю 55 Закону №1788-ХІІ викладено у новій редакції, у тому числі і пункт "е", за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Ці зміни набрали чинності з 01 квітня 2015 року.

Законом України від 24 грудня 2015 року за №911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01 січня 2016 року; далі - Закон №911-VІІІ) у пункті "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ в абзаці першому слова незалежно від віку замінено словами та цифрами після досягнення 55 років. Також пункт доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим, які визначають умови виходи на пенсію за вислугу років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 у справі №1-13/2018 (1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами №213-VIII, №911-VIII.

За змістом п.2 Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами №213-VIII, №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, норма статті 55 Закону №1788-XII підлягає застосуванню з 04 червня 2019 року в редакції, яка діяла до змін внесених законами №213-VIII, №911-VIII, і передбачає право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Разом з тим, Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (надалі по тексту також - Закон №2148-VIII; набрав чинності 11 жовтня 2017 року) розділ ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також Законом №2148-VIII абзац другий пункту 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV викладено в такій редакції: Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Цією нормою збережено гарантії певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом №2148-VIII, мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону "Про пенсійне забезпечення".

За таких умов, особа, яка станом на момент звернення до органів пенсійного фонду здобула від 25 до 30 років спеціального стажу роботи має право на обчислення з 04 червня 2019 року її спеціального стажу відповідно до положень статті 55 Закону №1788-XII в редакції яка діяла до змін, внесених законами №213-VIII, №911-VIII.

Як вбачається з матеріалів справи, трува книжка позивача серії НОМЕР_1 містить наступні записи:

- з 01.09.1988 по 02.07.1988 навчання у вищих / середніх навчальних закладах;

- з 06.08.1988 по 01.04.1994 робота в Київському інституті ортопедії на посаді медсестри;

- з 11.04.1994 по 05.07.2006 робота на посаді медсестри в медсанчасті корпорація "Киевгорстроя";

- з 01.09.2006 по 25.11.2013 робота на посаді медсестри в ЗАТ "Медичний центр "Добробут";

- з 26.11.2013 по 04.04.2023 робота на посаді медсестри в ТзОВ "Медичний центр "Добробут Стаціонар".

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, позивачу не зараховано періоди на посаді медичної сестри в медсанчасті корпорації "Киевгорстроя" з 11.04.1994 по 05.07.2006 , в ЗАТ "Медичний центр "Добробут" з 01.09.2006 по 25.11.2013, в ТзОВ "Медичний центр "Добробут Стаціонар" з 26.11.2013 по 04.04.2023, оскільки вищезазначені установи не належать до переліку закладів охорони здоров`я.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Розділом 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 визначено такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Матеріалами справи підтверджується факт належності закладів, де була працевлаштована позивач до закладів охорони здоров`я.

Таким чином, у позивача наявний спеціальний стаж більш ніж 34 роки, що надає їй право на призначення пенсії за вислугу років.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11.04.1994 по 05.07.2006, з 01.09.2006 по 25.11.2013, з 26.11.2013 по 04.04.2023 та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" частини першої статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 07.04.2023, то суд зазначає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я при наявності відповідного спеціального стажу роботи за переліком посад, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, пенсійним органом при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно проведено розрахунок спеціального стажу роботи позивача.

Суд звертає увагу, що уповноваженим органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Таким чином, у спірних правовідносинах суд не вправі зобов`язати відповідача призначати пенсію, оскільки пенсійним органом у оскаржуваному позивачем рішенні не належним чином вирішено питання щодо врахування періодів роботи позивача до спеціального стажу, а тому суд не має права перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо вирішення питання наявності спеціального стажу позивача для призначення їй пенсії на пільгових умовах, оскільки вони є дискреційними повноваженнями пенсійних органів.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.04.2023 №80 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років з врахуванням висновків суду щодо зарахування до спеціального стажу описаних періодів роботи позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.04.2023 №80 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту "е" частини першої статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику охорони здоров`я, з врахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України Львівській області (ідентифікаційний код 13814885).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.