Справа № 487/9554/24
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №487/9554/24
Провадження №2-а/487/71/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Кузьменко В.В., при секретарі Барської А.В.,позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Двірської О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

30.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови.

В обґрунтування позову вказуває, що 21.10.2024 року, під час проведення заняття з практичного керування транспортним засобом її було зупинено інспектором та виписано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №355786. Відповідно до постанови було порушено п. 24.5, 24.8 ПДР, в результаті того, що на вимогу інспектора не було надано чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв відповідної категорії. Вважає, що постанова є незаконною, винесеною з порушення законодавства та не відображає дійсних обставин справи. Зазначає, що вона як спеціаліст з підготовки водіїв з практичного керування транспортними засобами не вважається посадовою особою закладу, згідно з нормами чинного законодавства, а отже накладення штрафу є безпідсавним.

Ухвалою суду від 31.10.2024 року відкрито провадження у справі.

19.11.2024 року до суду надійшов від представника відповідача відзив, в якому зазначає, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме пп. 24.5, 24.8 ПДР України було прийняте рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора. Позивач здійснювала підготовку водіїв транспортних засобів не маючи чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв та продовжує й надалі здійснювати вищевказану діяльність. В задоволені позову просить відмовити.

22.11.2024 року до суду надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

26.11.2024 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, який є аналогічним поданому 19.11.2024 року.

В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволені позовних вимог з підстав зазначених у відзиві.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 21.10.2024 року постановою серії ББА №355786 від 21.10.2024 року, ОСОБА_1 було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 127-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13600 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 127-3 КУпАП, внаслідок чого на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 13600,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно п. 1.9 Правил дорожньогоруху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 24.5 Правил дорожнього руху України навчальна їзда на дорогах дозволяється тільки в присутності спеціаліста з підготовки водіїв і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається.

Згідно п. 24.8 Правил дорожнього руху України транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» пункту 30.3цих Правил. Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.

Частиною 1 статті 127-3КУпАП передбачено, що порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме: здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів; допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв; проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимогПравил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, -

тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно із приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) установлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами частини першої статті 72 КАС Українивизначено, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частин першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частиною першою ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На відеозаписі долученому представником відповідача зафіксовано як транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснює рух по проспекту Миру біля будинку № 25 після чого на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора 470960 зафіксовано як патрульним автомобілем було подано звукові сигнали про зупинку, після чого HYUNDAI ELANTRA з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив подальше паркування та зупинку. З місця для пасажирів вийшла ОСОБА_1 .

Після чого на відеозаписі зафіксовано як на запитання інспектора ОСОБА_2 «…сертифікат зробили?» Ніколаєнко Т.В. повідомила «…робиться», з чого вбачаєтеся, що на момент винесення постанови в ОСОБА_1 були відсутні чинні документи спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів.

Згідно ч. 1 ст.2КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13.02.2020. у справі № 524/9716/16-а).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Звертаючи увагу на приведені вище норми законодавства, суд зазначає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення приймається посадовою особою, яка розглянула справу про адміністративне правопорушення, тобто після встановлення факту адміністративного правопорушення, з`ясування усіх обставин правопорушення, встановлення вини особи в його вчиненні, а також інших обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з обставин цієї справи, суд врахує, що згідно с диспозиції ст.127-3 КУпАП України суб`єктом адміністративної відповідальності є посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичні особи підприємці.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що патрульним поліцейським було складено постанову відносно посадової особи - ОСОБА_1 , а позивач ОСОБА_1 не заперечувала що є посадовою особою (суб`єктом адміністративного правопорушення) в розумінні ст. 127-3 КУпАП.

Посадовою особою органу патрульної поліції, якою прийнято постанову, було встановлено належність суб`єктного складу адміністративного правопорушення, винність особи (водія) в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Отже, суд повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Вимоги вказаних правових норм не були дотримані працівниками поліції при складанні оскаржуваної постанови.

Аналізуючи обставини справи, досліджені матеріали, зокрема оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, суд приходить до висновку про наявність належних та допустимих доказів наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-3 КУпАП, за порушення якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наявність в матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями18,19, 139,241-246,286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного суду протягом десяти днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Кузьменко