Справа № 520/2967/22
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 грудня 2024 року № 520/2967/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення сум,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить суд:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області;

визнати заяву від 15.01.2015 по суті не розглянутою;

протокол без номеру від 26.03.2018 року таким, що не відповідає вимогам до таких документів;

звіт по справі № 638/20477/16-а вважати неподаним, постанову Дзержинського районного суду від 11.12.2017 року невиконаною;

визнати доплату по судовим рішенням, які набули законної сили, невід`ємною частиною основної пенсії;

стягнути з відповідача всю незаконно утриману доплату по рішенням суду №№: 2а-8231/10, 2а-12577/11, 643/12937/14 у відповідності до Закону України «Про захист дітей війни»;

стягнути незаконно утриману частину пенсії з липня 2011 року по сьогоднішній день по 126,06 грн щомісяця;

зобов`язати відповідача провести індексацію утриманих та несвоєчасних виплат по рішенням суду до дати їх виплати;

стягнути не отриману вигоду нарахованих, але своєчасно не сплачених сум;

стягнути 3% річних;

стягнути моральну шкоду у сумі 10.000 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначила про те, що 15.01.2015 року вона звернулась до керівника відповідача із заявою про проведення службового розслідування щодо факту надання до суду апеляційної інстанції представниками УПФУ в Московському районі м. Харкова недостовірної інформації по справі № 643/9882/14-а. За наслідками розгляду звернення відповідач прийняв два протоколи: № 2 від 17.02.2015 року та протокол без номеру від 26.03.2018 року. Питання розгляду її заяви від 15.01.2015 року неодноразово розглядалося Дзержинським районним судом м. Харкова у справах №№: 2-А/638/411/15 та 638/20477/16-а. Про протокол без номеру від 25.03.2018 року вона дізналася лише 13.03.2019 року. Означений протокол не відповідає вимогам до такого документу та не вирішує приписів суду (постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.02.2017 року) та її претензій про надання до суду апеляційної інстанції про виконання судових рішень по дітям війни за 2007-2014 роки стосовно неправильності нарахування доплати до пенсії згідно з рішеннями суду.

З урахуванням висновків Дзержинського районного суду м. Харкова, позивачка вважає, що її заява від 15.01.2015 року, незважаючи на те, що комісія відповідача збиралася двічі, по суті питання вирішено не було, оскільки означені комісії на надали відповіді на її питання (за текстом позовної заяви питання у 27 пунктах).

Також позивачка зазначає, що її заява від 15.01.2015 року не вирішена та звіт відповідача про виконання судового рішення від 11.12.2017 року, що наданий суду 13.03.2019 року не надає відповіді на ті питання, які були поставлені перед відповідачем. Згаданий звіт наданий відповідачем несвоєчасно та не по-суті заявлених нею претензій згідно до заяви від 15.01.2015 року. Постановами апеляційного суду від 18.06.2014 року у справі № 643/9319/13-а, від 14.12.2015 року у справі № 643/11906/15-а визначено, що судові рішення по дітям війни, що набрали законної сили, у повному обсязі не виконані. Разом з тим, представники відповідача стверджують про протилежне. За всі 12 років відповідач не здійснив ніяких дій для виконання судових рішень.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Зоркіної Ю.В. від 22 лютого 2022 року у відкриті провадження у справі відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року - скасовано; справу направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Зоркіної Ю.В. від 19.06.2023 позов залишено без руху.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Зоркіної Ю.В. від 18.07.2023 року, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження; вирішено здійснювати розгляд та вирішення справи одноособовим складом суду у порядку ст.263 КАС України.

У зв`язку зі звільненням судді з посади проведено повторний автоматизований перерозподіл справи.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Мельникова Р.В. від 12.08.2024 року адміністративну справу за вказаним вище позовом прийнято до розгляду; розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, 04.09.2023 року через канцелярію суду було подано відзив на позов, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 24.12.2010 року у справі № 2-а-8231/2010 зобов`язано управління ПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та провести виплати з 01.01.2009 року по 24.12.2010 року, за відрахуванням фактично нарахованого і сплаченого підвищення до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за цей період.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2012 року у справі № 2-а-1679/2012 зобов`язано управління ПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з підвищенням її у відповідності з положеннями ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та провести виплати з 09.07.2007 року по 31.12.2011 року, та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2012 року у справі № 2-а-12577/2011 зобов`язано управління ПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок позивачці пенсії з підвищенням її у відповідності з положеннями ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та провести виплати з 30.12.2010 року по 22.07.2011 року, включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 року у справі № 643/21225/13-а постанову Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2014 року у справі № 643/21225/13-а скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату доплати до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 23.07.2011 року по 21.08.2013 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова в цій частині - залишено без розгляду; постанову Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2014 року у справі № 643/21225/13-а скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року та про визнання дій Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова незаконними, стягнення на користь позивача суми пенсії у розмірі 4.716,71 грн. та індексації у відповідності до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказаної суми. В цій частині судом апеляційної інстанції прийняте нове судове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково.

Так, судовим рішенням Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова зобов`язано нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року. Дії Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова щодо невиконання судових рішень, які набули законної сили визнані неправомірними. Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова зобов`язано здійснити нарахування та виплатити суми доплати до пенсії ОСОБА_1 за постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2010 року по справі № 2а-1679/10, постановою Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2012 року по справі № 2а-12577/11. В іншій частині постанова Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2014 року у справі № 643/21225/13-а залишена без змін.

У липні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, яким просила визнати незаконними дії відповідача Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова, стягнути з відповідача суму не отриманої пенсії в розмірі в розмірі 3.734,38 грн., посилаючись на невідповідність відповіді УПФУ від 04.07.2014 року за № 275/0-3 суті її запита від 19.06.2014 року та встановлення нею фактів невиконання відповідачем судових рішень і невиплати в 2010 році, в січні-липні 2011 року нарахованих сум індексації і доплати.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2014 року у справі № 643/9882/14-а, що набрала законної сили 02.12.2014 року, в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 року по справі № 643/12937/14-а визнані неправомірними дії Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 нарахування та виплати державної соціальної допомоги, як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», за період з 05.03.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням фактично виплачених за цей період сум. Зобов`язано Управління ПФУ в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату державної соціальної допомоги, як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», за період з 05.03.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням фактично виплачених за це період сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.03.2014 року по 04.03.2014 року залишені без розгляду.

04 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ГУ ПФУ в Харківській області, в якому просила визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо не розгляду її заяви від 15.01.2015 року про проведення службового розслідування, визнати протокол № 2 засідання комісії з питань розгляду скарг громадян на рішення органів ПФУ щодо пенсійного забезпечення від 17.02.2015 року таким, що не відповідає вимогам щодо таких документів та зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області вирішити по суті її заяву від 15.01.2015 року про проведення службового розслідування.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2017 року у справі № 638/20477/16-а визнано дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо не розгляду заяви позивачки від 15.01.2015 року про проведення службового розслідування протиправними. Визнано протокол № 2 засідання комісії з питань розгляду скарг громадян на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення від 17.02.2015 року таким, що не відповідає вимогам щодо таких документів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вирішити по суті заяву ОСОБА_1 від 15.01.2015 року про проведення службового розслідування. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом п`ятнадцяті днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст.267 КАС України.

27 лютого 2018 року наказом № 76 начальника Головного управління створено комісію щодо проведення службової перевірки за заявою від 15.01.2015 ОСОБА_1

26 березня 2018 комісією проведена службова перевірка за заявою ОСОБА_1 від 15.01.2015, про що свідчить протокол засідання комісії. На виконання судових рішень здійснено доплату по проведеним перерахункам, перераховано розмір пенсії позивача.

Листом управлення від 29.03.2018 року № 8450-06/20 до Дзержинського районного суду м. Харкова суду направлений звіт про виконання рішення суду.

Позивач 01.02.2019 р. звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про розгляд звіту про виконання постанови суду, накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за невиконання судового рішення, встановлення нового строку для подачі звіту про виконання вказаного рішення суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 у справі №638/20477/16-а, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020, вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині визнання звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 року у справі №638/20477/16-а залишено без задоволення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, визнання заяви від 15.01.2015 по суті не розглянутою, протокол без номеру від 26.03.2018 року таким, що не відповідає вимогам до таких документів, звіт по справі № 638/20477/16-а вважати неподаним, постанову Дзержинського районного суду від 11.12.2017 року невиконаною, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, загальні положення щодо функціонування структурних підрозділів з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади (далі - установи), вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами в установах незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься в документах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням встановлено Типовою інструкцію з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242 (далі - Інструкція № 1242) (у редакції чинній на момент спірних правовідносин).

Відповідно до п. 107 Інструкції № 1242 у протоколах фіксується інформація про хід ведення засідань, прийняття в установах рішень комісіями, дорадчими органами, зборами тощо. Протокол складається на підставі записів, зроблених безпосередньо під час засідань, поданих текстів та тез доповідей і виступів, довідок, проектів рішень тощо.

Згідно з п. 108 Інструкції № 1242 протоколи можуть складатися в повній або стислій формі. У протоколах, складених у стислій формі, фіксуються лише прийняті рішення, а не хід обговорення питання.

Пунктом 110 Інструкції № 1242 визначено, що датою протоколу є дата проведення засідання. Якщо засідання тривало кілька днів, то через тире зазначаються перший і останній день засідання.

Відповідно до п. 114 Інструкції № 1242 у вступній частині протоколу зазначаються прізвища та ініціали (ініціал імені) голови або головуючого, секретаря, запрошених, а також присутніх осіб. У списку присутніх зазначаються в алфавітному порядку спочатку прізвища та ініціали присутніх постійних членів колегіального органу без зазначення посад, потім - запрошених осіб із зазначенням посад та у разі потреби найменувань установ. Якщо кількість присутніх перевищує 15 осіб, зазначається їх загальна кількість з посиланням на список, що додається до протоколу.

Пунктом 116 Інструкції № 1242 передбачено, що після слова «СЛУХАЛИ» зазначається текст виступу основного доповідача. Прізвище та ініціали (ініціал імені) кожного доповідача друкуються з нового рядка. Текст виступу викладається у третій особі однини.

Тексти або тези доповіді та виступів, оформлені як окремі документи, до тексту протоколу не включаються. Після відомостей про доповідача ставиться тире і зазначається: «Текст доповіді (виступу) додається до протоколу».

Згідно з п. 117 Інструкції № 1242 після слова «ВИСТУПИЛИ» фіксуються виступи тих осіб, які взяли участь в обговоренні доповіді. Виступи оформляються у протоколі із зазначенням посад, прізвищ та ініціалів (ініціалу імені) промовців у називному відмінку, а також з викладенням змісту питання та відповідей на нього. Зміст виступів викладається від третьої особи однини.

Пунктом 118 № 1242 Інструкції визначено, що після слова «ВИРІШИЛИ» («УХВАЛИЛИ», «ПОСТАНОВИЛИ») фіксується прийняте рішення з обговорюваного питання порядку денного. Рішення повинне бути конкретним і включати складові, що відповідають на такі питання: кому, що зробити і в який строк.

15.01.2015 року позивач звернулась на адресу начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про проведення службового розслідування по факту надання представником УПФУ в Московському районі м. Харкова до суду апеляційної інстанції недостовірної інформації.

Крім того, в своїй заяві вона порушила наступні питання щодо порушення порядку проведення доплат, нарахувань та перерахунку її пенсії на підставі рішень судів:

1. На а.с. 58 справи №634/9882/14-а знаходиться довідка, в якій начебто, сума 2370,21 грн. нарахована через банк «Форум». Вказана недостовірна інформація про нарахування доплати «Дітям війни» по справам №2а-12577/11 та №643/21225/13-а про нарахування загальної суми 776,99 грн. за період суперечить рішенням суду.

2. На а.с.66 представлена довідка , в якій начебто, виплачені суми з 01.01.2009 по 24.12.2010, які нараховані та не виплачені до цього часу, що підтверджує а.с. 84-87.

3. На а.с. 91 наявна довідка про те, що «при розрахунку доплати «Дітям війни» в новий розмір пенсії згідно рішення суду не включена індексація та доплата по бюджету у 2010 р. код 818», що не підтверджено розрахунком нового розміру пенсії» та протирічить рішенням суду №2а-823110 та №2а-12577/11 і іншим рішення.

4. На а.с. 99 знаходиться довідка, яка містить недостовірну інформацію о нарахованій сумі 2370,21 через банк «Форум» на мій розрахунковий рахунок та що протирічить а.с. 152, відповідно до якого сума нарахування складає 1700,39 грн.

5. На а.с. 100 здійснена доплата по перерахунку в сумі 97,02 грн. за травень місяць, то що це за доплата і коли вона нарахована на мій рахунок.

6. На а.с. 100/зворот суду надана недостовірна інформація про фактично нараховані суми пенсії в відомість за червень 2011 року в розмірі 4070,60 грн. в тому числі 2370,1 грн. доплата в додаткових відомостях. Ця інформація не підтверджена наданими суду копіями списків на зарахування пенсії на поточні рахунки пенсіонерів. Відповідно до а.с. 152 на мій поточний рахунок була нарахована пенсія в розмірі 1700,39 грн. , а ні 4070,60 грн. та ніяких додаткових нарахувань в червні 2011 УПФУ не надав.

7. На а.с. 132 знаходиться довідка про нарахування в березні 2011 на мій розрахунковий рахунок суми пенсії розміром 1347,30 грн. У відповідності до якого рішення або іншого закону, підзаконного акту моя пенсія з 1610,57 грн. була зменшена до 1347,30 грн. і чому?

Хід засідання комісії з питання розгляду скарг громадян на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення відображений в даних протоколу б/н від 26.03.2018 року, який був наданий позивачці на виконання постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 року по справі №638/20477/16-а.

Досліджуючи протоколи засідання комісії судом встановлено, що розгляд заяви ОСОБА_1 від 15.01.2015 року здійснений комісією за участю: першого заступника начальника головного управлення Пенсійного фонду України в Харківській області, голова Комісії; начальника управління пенсійного забезпечення; начальника управління з координації та контролю за виплатою пенсій; завідувача сектору з організації державних закупівель юридичного управлення; заступника начальника управління - начальника відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю.

Позивач на засідання Комісії не з`явилась (запрошена листами від 07.03.2018 №6550-02/20, від 19.3.2018 №7333-02/20, від 22.03.2018 №7832-02/20.

Було зачитано заяви ОСОБА_1 від 15..01.2015 року, перевірені матеріали пенсійної справи.

Комісією встановлено, що згідно з постановою Московського районного суду від 24.12.2010 р. по справі №2-а-8231/10 за період з 01.01.2009 р. по 24.12.2010 ОСОБА_1 було проведено перерахунок підвищення як дитині війни з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком з розміру , встановленого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до змісту наявної в протоколі таблиці про фактично нараховану та виплачену доплату за рішенням суду надбавки «Діти війни» з 01.01.2009 по 24.12.2010 року складає:

З січня по грудень 2009 рік та з січня 2010 року по 24 грудня 2010 року фактично виплачена надбавка «Діти війни» всього у розмірі 1183,5 грн., за рішенням суду всього у розмірі 4341,07. Доплата Бюджет 2010 (код 818) грн. склала 334,39 грн. Індексація всього склала 452,52 грн. Всього різниця склала 2370,21 грн.

Вказано, що доплату по проведеному перерахунку в сумі 2370,21 грн. було виплачено у червні 2011 року(разове доручення віл 07.06.2011 р. №1-103306/61120 за даними поштового відділення №61120 кошти одержано ОСОБА_3 особисто 09.06.2011 р.).

У довідці щодо виконання рішень суду (а.с. 58) зазначено, що суму 2370,21 грн. перерахована на рахунок ОСОБА_1 посилання на банк «Форум» відсутнє. В довідці про розмір фактично отриманої пенсії за період з 01.01.2010 р. по 31.07.2011р. (а.с. 99) також не зазначено, що сума 2370,21 грн. перерахована на особистий рахунок до відділення банку «Форум».

Сума 1700,39 грн., виплачена у червні 2011 року через відділення банку «Форум» (лист 152),- це пенсійна виплата за червень, в тому числі 1574,33грн. - пенсія, 126,06грн. - індексація. Таким чином, в червні 2011 року заявниці виплачено: 2370,21грн.+1700,39грн.=4070,60грн.

Згідно з постановою Московського районного суду під 19.10.2012р. по справі « 2-а-12577/11 проведено перерахунок підвищення як дитині війни з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 30.12.2010 p. Ро. 22.07.2011р.

Розрахунок доплати всього за період склав: Прожитковий мінімум - 5134,51 грн.; Нарахована надбавка «Діти війни» згідно рішення суду 1539,45 грн.; Виплачена надбавка «Діти війни» - 337,35 грн.; Виплачена індексація згідно з постановою КМУ №1078 від 17.07.203 - 593,72 грн.; Виплачена доплата (ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік») 192,38 грн.;. Фактично до виплати 416,00 грн.

На підставі цієї постанови на січень 2018 року було нараховано підвищення в межах суми стягнення за один місяць (75,55 грн.). Залишок доплати (340,45грн.) по проведеному перерахунку нараховано на травень (333,36 грн.) та липень (7,09грн.) 2014 року.

Згідно з постановою Московського районного суду від 10.04.2014р. по справі №643-21225/13-а проведено перерахунок підвищення як дитині війни з розрахунку 30% мінімальної пенси за віком у розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 01.01 2014р. по 28.02.2014 p.

Розрахунок доплати склав: за січень та лютий 2014 рік всього 1898,00 грн (по 949,00 за місяць); Нарахована надбавка «діти війни» згідно рішенням суду 569,40 (284,70 на місяць); Виплачена надбавка «діти війни» 132,86 грн. (66,43 грн на місять); Фактично до виплати 436,54 грн. (218,27 за місяць).

Доплату по проведеному перерахунку нараховано на травень 2014 року. Отже, на травень (333,36+436,52 = 79,90 грн.) та липень (7,09 грн.) 2014 року нарахована загальна сума доплати по двох перерахунках (776,99 грн.), що і було відображено у довідці (на а.с. 58).

У довідці (на а.с. 66) зазначені суми підвищення до пенсії як дитині війни, нараховані та виплачені помісячно, в тому числі відповідно до постанови Московського районного суду від 24.12.2010 р. по справі №2-а-8231/10 за період з 01.01.2009 р. по 24.12.2010 року.

На дату складання Протоколу№2 засідання Комісії з питання громадян та рішення органів пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення розмір пенсії склав: 2162,03 грн. основний розмір пенсії; 169,49 грн. підвищення у зв`язку із ростом середньомісячного заробітку; 66,43 грн. як дитині війни. Всього 2397,95 грн.

У лютому 2015 року розмір пенсійної виплати з урахуванням індексації склав 2577,31 грн.

У березні 2011 року фактично нараховано до виплати 1610,57 грн. в т. ч.: - 1347,30 грн. основний період тип відомості 1; 263,27 грн. додатковий період тип відомості 5. Кошти було перераховано до відділення банку «Форум».

З 01.03.2011 було проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі зростанням середньомісячного заробітку. Доплату по зазначеному перерахунку у сумі 97,02 грн. проведено у травні 2011 року. Фактично нараховано у травні 1785,95 грн. в т. ч.: - 1688,93 грн. пенсія за травень 2011 року; - 97,02 грн. доплата за минулий час (48,51 (за березень) +48,51 (за квітень)). Кошти перераховано до відділення банку «Форум». Нарахування проведено в основний період 1737,44 грн. та в період 48,51 грн.

Комісія вирішила, що зміст довідок які були надані управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі та копії яких представила заявниця, відповідають матеріалам пенсійної справи та чинному законодавству.

Отже, в Протоколі комісії знайшли своє відображення дані щодо виступу голови комісії, членів комісії, що були присутні на засіданні, про їх доповіді, про те, які питання взагалі були предметом розгляду. Протокол по формі та за змістом відповідає вимогам щодо таких документів Інструкції № 1242.

Суд наголошує, що викладені в заяві позивачки сім питань були вирішені по суті. Посилання ж в позовній заяві на те, що розглядаючи її заяву від 15.01.2015 року комісія не надала відповіді на її питання (за текстом позовної заяви питання у 27 пунктах) є необґрунтованим, оскільки заява не містила такі питання.

Крім того, як вже встановлено судовим розглядом, листом управлення від 29.03.2018 року № 8450-06/20 до Дзержинського районного суду м. Харкова суду направлений звіт про виконання рішення суду.

Водночас, позивачка звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про розгляд звіту про виконання постанови суду, накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за невиконання судового рішення, встановлення нового строку для подачі звіту про виконання вказаного рішення суду.

У заяві ОСОБА_1 вказувала аналогічні доводи протиправності дій відповідача по розгляду її заяви від 15.01.2015 року, як і в даній справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 по справі №638/20477/16-а вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині визнання звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення (постанови) Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 по справі № 638/20477/16-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 по справі №638/20477/16-а - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 02.11.2020 по справі №638/20477/16-а відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 року.

Отже, фактично позовні вимоги позивачки у цій справі (про визнання заяви від 15.01.2015 по суті не розглянутою, визнання протоколу без номеру від 26.03.2018 року таким, що не відповідає вимогам до таких документів, вважати неподаним звіт по справі № 638/20477/16-а, та постанову Дзержинського районного суду від 11.12.2017 року невиконаною) вже були предметом судового розгляду по справі №638/20477/16-а, та відповідно вже прийнято судове рішення з вказаних питань.

Частиною 4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 по справі №638/20477/16-а, яка набрала законної сили 09.09.2020 року встановлено обставини правомірності прийняття протоколу б/н від 26.03.2018 року та судом зазначено наступне.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що на виконання судових рішень здійснено доплату по проведеним перерахункам, перераховано розмір пенсії ОСОБА_1 .

У зв`язку з набранням чинності з 28.08.2018 року Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виплата вказаної заборгованості буде провадитися відповідно до вказаного Порядку.

Такими чином, зі змісту протоколу засідання комісії вбачається, що питання, порушені заявницею в заяві від 15.01.2015 року, розглянуті в обсязі повноважень суб`єкта владних повноважень.

Також судом зауважено, що звіт про виконання постанови суду поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області своєчасно.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Аналогічні приписи містить частина 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України.

У пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2015 року (заява № 32053/13), яке набуло статусу остаточного 29 січня 2016 року, зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, пункти 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача у цій справі щодо визнання заяви від 15.01.2015 по суті не розглянутою, визнання протоколу без номеру від 26.03.2018 року таким, що не відповідає вимогам до таких документів, вважати неподаним звіт по справі № 638/20477/16-а, та постанову Дзержинського районного суду від 11.12.2017 року невиконаною були предметом розгляду справи №638/20477/16-а, а звернення позивача з означеним адміністративним позовом є спробою перегляду у позапроцесуальний спосіб судових рішень, зокрема, ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2019 по справі №638/20477/16-а яке на момент розгляду справи по суті - вже набрало законної сили, є остаточним та обов`язковим до виконання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині вимог про визнання заяви від 15.01.2015 по суті не розглянутою, визнання протоколу без номеру від 26.03.2018 року таким, що не відповідає вимогам до таких документів, вважати неподаним звіт по справі № 638/20477/16-а, та постанову Дзержинського районного суду від 11.12.2017 року невиконаною.

Щодо позовної вимоги в частині визнання доплати по судовим рішенням, які набули законної сили, невід`ємною частиною основної пенсії, стягнення з відповідача всю незаконно утриману доплату по рішенням суду №№: 2а-8231/10, 2а-12577/11, 643/12937/14 у відповідності до Закону України «Про захист дітей війни» та стягнення незаконно утриманої частини пенсії з липня 2011 року по сьогоднішній день по 126,06 грн щомісяця, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судовим розглядом відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2010 ріку по справі №2-А-8231/10 ОСОБА_1 пенсію перераховано з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» та проведено відповідні виплати з 01.01.2009 по 24.12.2010, з відрахуванням фактично нарахованого і сплаченого підвищення до пенсії.

Доплату по проведеному перерахунку у сумі 2370,21 грн. нараховано та виплачено у червні 2011 року разовим дорученням.

Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2012 року по справі № 2-а-12577/11 ОСОБА_1 пенсію перераховано з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого 4.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» за період з 30 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року включно.

Доплату по проведеному перерахунку у сумі 416,00 грн. нараховано на травень 2014 року. Управлінням 19.11.2014 вх. №17877 одержано повідомлення про прийняття рішення для обліку в реєстрі рішень, виконання яких гарантується державою, відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440, щодо виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2012 року по справі №2-а-12577/11.

Управлінням надано довідку щодо здійснення нарахування на виконання вищевказаного рішення суду та вказані кошти, нараховані на виконання рішення суду (вих. №23156/30-13-01 від 27.11.2014). Інформація щодо факту сплати ОСОБА_1 . Державною казначейською службою України коштів, нарахованих згідно вищевказаного рішення Московського районного суду м. Харкова, відсутня.

Рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року по справі №643/12937/14-а зобов?язано здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату державної соціальної допомоги, як дитині війни у відповідності до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» за період з 05.03.2014 по 02.08.2014 включно, з урахуванням фактично виплачених за цей період сум. На виконання рішення суду № 643/12937/14-а ОСОБА_1 нараховано 958,64 грн, які виплачені в листопаді 2019 року.

Вказані обставини виплати позивачці належних сум також знайшли своє підтвердження під час розгляду скарги від 15.01.2015 року та підтверджується змістом протоколу б/н від 26.03.2018 року.

Разом із тим, позовна заява не містить жодних обґрунтувань протиправності дій відповідача в цій частині.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок виконано та у встановленому порядку доведено правомірність своїх дій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання доплати по судовим рішенням, які набули законної сили, невід`ємною частиною основної пенсії, стягнення з відповідача всю незаконно утриману доплату по рішенням суду №№: 2а-8231/10, 2а-12577/11, 643/12937/14 у відповідності до Закону України «Про захист дітей війни» та стягнення незаконно утриманої частини пенсії з липня 2011 року по сьогоднішній день по 126,06 грн щомісяця.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести індексацію утриманих та несвоєчасних виплат по рішенням суду до дати їх виплати, стягнення недотриманої вигоди нарахованих, але своєчасно не сплачених сум та стягнення 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно з 4.5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов?язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом ст.524, 533-535 ЦК України, грошовим є зобов?язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті), що передбачає обов?язок боржника сплатити гроші на користь іншої сторони (кредитора), яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання цього обов?язку.

Тобто, грошовим слід вважати будь-яке зобов?язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов?язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов?язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагата від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 08.02.2018 у справі №826/22867/15 Верховий Суд зазначив, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов?язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.

Зобов?язання щодо сплати заборгованості по пенсії, яке виникає із судового рішення до цих зобов?язань не відноситься, а тому до цих правовідносин та зобов?язань не може застосовуватись положення ст.625 ЦК України.

Вказаний висновок висловлено в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.03.2020 по справі №712/1924/18.

Зокрема, наявність судового рішення про відновлення прав на грошові суми (соціальні виплати), не нараховані та/або не виплачені як доходи, не змінює правової природи правовідносин учасників цього спору, оскільки за своєю юридичною природою рішення суду не породжує нових прав та/або зобов?язань, а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та/або підтверджує існуючі зобов?язання з їх виплати у спосіб, обраний позивачем. Отже, спори, які виникають у судах у зв?язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов?язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами.

Передбачене нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов?язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, як спосіб захисту майнового права та інтересу у цивільно-правових відносинах, а тому дія ч.2 ст.625 ЦК України, якою передбачено цивільну-правову зобов?язання, не поширюється на відповідальність за невиконання грошового правовідносини, які є предметом спору у даній справі.

Враховуючи вищевикладене та те, що спірні правовідносини не відносяться до цивільних, не засновані на договірних зобов?язаннях, а є публічно-правовими, регулюються спеціальними законами, у Головного управління не виникло перед позивачем грошового зобов?язання у порядку ст.11 ЦК України як зобов?язання боржника виплатити кредитору. певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Таким чином, Головне управління не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов?язання у розумінні ст. 625 ЦК України, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача стягнення недотриманої вигоди нарахованих, але своєчасно не сплачених сум та стягнення 3% річних за несвоєчасну виплату сум донарахованої пенсії є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести індексацію утриманих та несвоєчасних виплат по рішенням суду до дати їх виплати, суд зазначає, що позивачем не наведено жодних доводів стосовно допущення відповідачем порушення його прав в цій частині, у зв`язку з чим у задоволенні даної частини вимог належить відмовити.

Оскільки позовна вимога про стягнення моральної шкоди у сумі 10.000 грн, є похідною від вимог про визнання дій відповідача протиправними, підстави для її задоволення також відсутні.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення сум - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.