Справа № 140/9259/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/9259/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Волинської митниці (далі митниця, відповідач) про скасування наказу №508-о від 07.08.2024, поновлення на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 07.08.2024 і по дату винесення судового рішення з розрахунку 22065,93 грн. в місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці. Однак, 02.07.2024 відповідачем видано наказ №195 «Про порушення дисциплінарного провадження» відносно позивача на підставі доповідної записки в.о. начальника відділу відомчої безпеки та контролю Волинської митниці від 02.07.2024 №25/6661. Даним наказом ОСОБА_1 також було відсторонено від роботи. Позивач вказує, що в рамках даного дисциплінарного провадження відповідач неодноразово викликав його для надання пояснень, проте, у зв`язку із суттєвим погіршенням стану його здоров`я з 15.07.2024 по даний час він перебуває на лікарняному. Позивач зауважує, що він не відмовлявся від дачі пояснень по дисциплінарному провадженню та у своїх відповідях наголосив на необхідності дачі пояснень особисто. Однак, відповідачем, не чекаючи одужання ОСОБА_1 , складено акт «Про ненадання письмових пояснень». Вказане, на думку позивача, свідчить про ігнорування обставин його перебування на лікарняному та умисне позбавлення позивача права на захист при проведенні дисциплінарного стягнення.

Крім того, позивач вказує, що дисциплінарною комісією у поданні від 02.08.2024 у вину позивача ставиться прийняття підроблених або виправлених документів при здійсненні посадових обов`язків щодо розмитнення, однак позивач зауважує, що він не є судовим експертом, не має та не зобов`язаний мати спеціальні знання по виявленню підроблених документів та вивченню їх автентичності.

Також у поданні вказано про наявність відносно позивача досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 01.03.2024, в рамках якого останнього було затримано та повідомлено про підозру, та вказані події були висвітлені у телеграм-каналі «Середич.info». Виявлення даної інформації начебто викликало суспільний резонанс та нанесло шкоду авторитету відповідача, підірвало довіру до Держмитслужби. Проте, позивач вказує, що телеграм-канал «Середич.info» не є засобом масової інформації, оскільки відсутній у Реєстрі суб`єктів у сфері медіа. У той же час, вказаний канал є анонімним та дозволяє можливість публікації новин «на замовлення», які можна повідомити спеціальному боту. Відтак, інформація про наявність суспільного резонансу нічим не підкріплена.

Більше того, на даний момент обвинувального вироку суду немає, що виключає право відповідача стверджувати про вчинення позивачем вказаного дисциплінарного проступку, а посилання на анонімний телеграм канал не є беззаперечним доказом вчинення будь-яких дій, тим паче неправомірних, до наявності вироку суду, який у тому числі може бути виправдувальним.

Крім того, позивач вказує на порушення форми подання, оскільки у вступній частині подання відсутня дата складання, на першій сторінці міститься підпис із порушенням порядку його розташування та без зазначення особи, яка ставить цей підпис, дати проставлення підпису. Більше того, подання не містить фактів, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів, ступеню вини, характер дисциплінарного проступку (подання взагалі не містить інформації у чому саме полягає проступок), ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків. Також подання не містить відомості, що характеризують державного службовця, обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та ставлення державного службовця до державної служби.

Щодо безпідставності та незаконності наказу про звільнення, позивач вказав, що відповідач у наказі на звільнення не зазначив ЄДРПОУ, що є обов`язковим реквізитом до даного документа, місце складання документа розташовано в неналежному місці, а тому наказ про звільнення не відповідає ДСТУ 4163:2020.

Відтак, не дотримуючись встановленої форми документа, відповідач видав наказ на підставі подання про звільнення, яке ґрунтується на припущеннях та інформації у мессенджері, яка є неперевіреною, має ознаки замовного характеру та поширена невідомою особою, хоча відповідач вказує, що це засіб масової інформації.

Враховуючи незаконність звільнення позивач також заявив вимоги про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.70-90). В обґрунтування цієї позиції вказав, що 01.04.2024 начальником митного поста «Луцьк» Волинської митниці в телефонному режимі було повідомлено сектор внутрішньої безпеки Волинської митниці про затримання старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 під час отримання неправомірної вигоди в сумі 400 доларів США. 02.04.2024 завідувачем сектору внутрішньої безпеки підготовлено доповідну записку №25/25/3133 на керівника митниці, в якій висвітлено наведену вище подію та запропоновано з метою встановлення обставин, причин та умов, що призвели до вчинення правопорушення старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 розпочати фактичну перевірку. З огляду на вказане, по наведеному вище факту у відповідності до наказу Волинської митниці від 02.04.2024 року №87 «Про проведення фактичної перевірки» розпочато фактичну перевірку. За результатами проведеної перевірки підготовлено доповідну записку від 02.07.2024 №25/25/6661, згідної якої запропоновано розглянути питання щодо відкриття дисциплінарного провадження з відсторонення від займаної посади стосовно старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_2 02.07.2024 відповідно до наказу Волинської митниці №195 «Про порушення дисциплінарного провадження» стосовно старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_2 порушено дисциплінарне провадження.

Відповідач вказує, що 09.04.2024 та 15.04.2024 Волинською митницею отримано листи від Волинської обласної прокуратури, згідно яких слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000011 від 01.03.2024 за фактом вимагання та одержання старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_2 від представника митного брокера ТОВ «ФЕРАЛ+» - ОСОБА_3 неправомірної вигоди та в яких повідомлено про підозру у вчиненні ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Відповідач зазначає, що старший державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися норм чинного законодавства, здійснюючи функції представника влади, і відповідно до вимог зазначеного законодавства та частини другої статті 19 Конституції України, будучи зобов`язаним діяти лише та підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, всупереч інтересам служби, з метою власного протиправного збагачення, знехтував вимогами законодавства та налагодив протиправну схему вимагання та одержання неправомірної вигоди.

Так, 09.03.2024 ТзОВ «Ферал+» подано до митного оформлення на ВМО товару №3 МП «Луцьк» митну декларацію IM 40 ДЕ 24UA215 стосовно транспортного засобу OPEL MOVANO, номер кузова НОМЕР_1 , в якій зазначено власну масу - 1850 кг. Разом з митною декларацією також подано копію правовстановлюючого документу іноземної держави на транспортний засіб №A-S-P-307/21-00002, у якому вказано масу автомобіля - 2442 кг. Того ж дня ОСОБА_1 , незважаючи на розбіжність маси автомобіля в митній декларації та в правовстановлюючому документі, здійснив митне оформлення транспортного засобу OPEL MOVANO, номер кузова НОМЕР_2 , за митною декларацією IM40 ДЕ 24UA21U5, таким чином випустивши його у вільний обіг. Крім того, 01.04.2024 ТОВ «Ферал+» подано до митного оформлення на ВМО №3 МП «Луцьк» митну декларацію ІМ 40 ДЕ 24UA1400 стосовно товару - транспортного засобу RENAULT MASTER, номер кузова НОМЕР_3 , в якій зазначено власну масу - 1850 кг. Разом з митною декларацією також подано копію правовстановлюючого документу іноземної держави на транспортний засіб №3216176, у графі G якого вказано масу автомобіля - 20 2450 кг. Також подано до митного оформлення на ВМО №3 МП «Луцьк» митну декларацію IМ 40 ДЕ 24UA13U0 стосовно товару - транспортного засобу IVECO 70C18, номер кузова НОМЕР_4 , в якій зазначено власну масу - 2500 кг. Того ж дня ОСОБА_1 , незважаючи на розбіжність маси автомобіля в митній декларації та в правовстановлюючому документі, здійснив митне оформлення транспортного засобу RENAULT MASTER, номер кузова НОМЕР_3 за митною декларацією IM 40 ДЕ 24UA14U0 та транспортного засобу IVECO НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_4 за митною декларацією IM 40 ДЕ 24UA13U0, випустивши їх у вільний обіг.

Таким чином, на думку відповідача, ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе, за вчинення ним як службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Крім того, відповідач вказує, що у ході дисциплінарного провадження дисциплінарною комісію здійснено моніторинг засобів масової інформації, за результатом якого встановлено, що факт затримання старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України висвітлено в інтернет-ресурсах, зокрема у телеграм-каналі «Середич.info». Висвітлені у ЗМІ факти, викликали суспільний резонанс та нанесли шкоду авторитету Волинській митниці та Держмитслужби, підриву довіри до Держмитслужби як органу публічної влади.

З приводу тверджень позивача про те, що вищевказаний телеграм-канал не є засобом масової інформації, відповідач зазначає, що аудиторія телеграм-каналу «Середич.info» налічує практично 13 тисяч підписників, що вказує на значне та швидке поширення та розповсюдження інформації, яка висвітлюється за допомогою вказаного інтернет-ресурсу.

Також відповідач звертає увагу, що листами від 16.07.2024 та від 26.07.2024 позивача було запрошено на засідання дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження. Однак, ОСОБА_1 не з`явився на засідання дисциплінарної комісії та не надав письмових пояснень, про що було складено акт про ненадання пояснень.

При цьому, листами від 22.07.2024 та 30.07.2024 позивач повідомив про неможливість бути присутнім на засідання дисциплінарної комісії, однак позивач не надав підтверджуючих обставин існування причин, з яких об`єктивно не мав можливості надати пояснення у письмовому вигляді та надіслати засобами електронної комунікації, враховуючи те, що листи про неявку були надіслані ним самостійно на електронну адресу відповідача.

Відтак, з огляду на вищенаведене, незважаючи на тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 , останній не був позбавлений права особисто надати пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, у тому числі шляхом надсилання на офіційну електронну адресу відповідача із накладенням кваліфікованого електронного підпису.

За результатом розгляду дисциплінарного провадження стосовно старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність у діях останнього дисциплінарного проступку проти інтересів державної служби, що суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до неї, як до посадової особи Волинської митниці, що призводить до приниження авторитету державної служби та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді державного службовця, на якого розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», своїми діями в порушення Присяги державного службовця, вчинив проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призвело до приниження авторитету як Волинської митниці, так і Держмитслужби загалом, та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків на вказаній посаді.

З огляду на встановлені обставини, дисциплінарною комісією рекомендовано застосувати до старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, визначене пунктом 4 частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» у вигляді звільнення з посади державної служби. У зв`язку з чим, наказом Волинської митниці від 07.08.2024 №508-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », наказано припинити державну службу та звільнити в перший робочий день після закінчення терміну тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 із займаної посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці за вчинення дисциплінарного проступку порушення Присяги державного службовця.

Також відповідач зауважив, що наказом від 07.08.2024 року №508-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », позивача фактично не звільнено, а лише визначено, що таке звільнення відбудеться після закінчення терміну тимчасової непрацездатності.

Щодо тверджень позивача про відсутність вироку, відповідач зазначає, що рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Тому, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Відтак, відповідач зазначає, що, враховуючи тяжкість проступку та його наслідки, а саме широке поширення інформації про відповідну подію (яка була предметом дослідження дисциплінарною комісією) та її висвітлення в інформаційних ресурсах, які фактично підривають довіру до органів митниці, вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі займаної посади.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив (а.с.156-157) позивач стверджує, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не спростовано доводи позивача, наведені у позовній заяві. Крім того, відповідач стверджує, що позивач не надав підтверджуючих обставин існування причин, з яких об`єктивно не мав можливості надати пояснення, у той час коли законодавством України чітко визначено, що тимчасова втрата працездатності є поважною причиною для невиконання широкого кола дій, в тому числі і неявки на роботу. Також позивач зауважує, що посилання відповідача на те, що його звільнено саме за дисциплінарний проступок не відповідають дійсності, оскільки з подання на звільнення прямо випливає підстава його звільнення начебто широкий розголос обставин, які відповідач вважає порушенням та підозра у вчиненні кримінального порушення. Таким чином, відповідач, звільнивши позивача з підстав страху розголосу факту початку кримінального провадження, та оформлюючи це під видом підриву довіри до органів митниці, повідомляє неправдиву інформацію про підстави звільнення. Подання про звільнення складено з порушенням вимог, не містить чітких обґрунтувань та будується лише на припущеннях та страхах, без належного правового та доказового підґрунтя. На підставі цього абстрактного документа видано і наказ про звільнення, який є предметом спору.

Ухвалою суду від 23.10.2024 витребувано у Волинської митниці довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 за два календарні місяці роботи перед його звільненням.

Крім того, ухвалою суду від 23.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Волинської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

21.11.2024 позивачем подану заяву про збільшення позовних вимог, у якій позивач окрім заявлених позовних вимог просить також скасувати наказ відповідача від 13.11.2024 №701-0 про звільнення, розірвання контракту та виплату сум (а.с.176-177).

Ухвалою Волинського окружного суду від 22.11.2024 витребувано у Волинської митниці довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за січень-жовтень 2024 року.

У той же час, ухвалою суду від 22.11.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

У запереченнях на заяву про збільшення позовних вимог (а.с.192-195) відповідач зазначив, що заява про збільшення позовних вимог підлягає залишенню без розгляду, з огляду на те, що позивач подав таку заяву після закінчення строку на її подачу.

З даного приводу суд зазначає, що спірним у даній справі є питання законності звільнення позивача із займаної посади. Станом на момент звернення позивача до суду, відповідачем було прийнято наказ від 07.08.2024 №508-ос «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », який фактично не містив чіткої дати звільнення та пов`язував дату звільнення позивача з майбутнім першим робочим днем після закінчення терміну тимчасової непрацездатності. В подальшому, лише 13.11.2024 відповідачем було прийнято наказ №701-ос «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », у якому було конкретизовано дату звільнення ОСОБА_1 з посади.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини першої статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейським судом з прав людини зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейським Судом з прав людини вказано, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 23.12.2021 у справі № 480/4737/19, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Тобто адміністративний суд, використовуючи всі надані йому процесуальним законом повноваження, з урахуванням фактичних обставин справи та положень законодавства, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав позивача, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень; ефективний спосіб захисту повинен забезпечити негайне поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, призводити до потрібних (бажаних) позивачу результатів (наслідків); ухвалення судами рішень, які безпосередньо не призводять до необхідних змін в обсязі прав позивача або не гарантують забезпечення примусового виконання судового рішення, не відповідає змісту цього поняття.

Суд звертає увагу, що подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог обумовлено тим, що наказ Волинської митниці №701-0 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » виданий 13.11.2024, тобто під час розгляду даної справи, та такий наказ є похідним від наказу від 07.08.2024 №508-о.

Відтак, позивачем фактично доповнюються позовні вимоги новою, яка є похідною від вже заявлених позовних вимог, така вимога не змінює підстав позову в його первісній редакції, у той же час, саме одночасний розгляд позовних вимог про скасування вищевказаних наказів може забезпечити відновлення порушених прав позивача.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

20.01.2022 між Волинською митницею Державної митної служби України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження державної служби №11, за умовами якого, позивач призначається на посаду державної служби старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської області (а.с.117-118).

Листом від 15.04.2024 №13-31-13286вих-24 повідомлено Волинську митницю про те, що слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000011 від 01.03.2024 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України (а.с.22-23).

Наказом Волинської митниці від 02.07.2024 №195 «Про порушення дисциплінарного провадження», на підставі доповідної записки в.о. начальника відділу відомчої безпеки та контролю Волинської митниці від 02.07.2024 №25/6661, щодо ОСОБА_1 вирішено порушити дисциплінарне провадження та призначено дисциплінарну комісію (а.с.21).

За результатом розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна комісія рекомендувала суб`єкту призначення відповідно до частини десятої статті 69 Закону України «Про державну службу», за порушення Присяги (пункт 1 частина друга статті 65 Закону України «Про державну службу») застосувати до старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби (а.с.37-54).

В ході дисциплінарного провадження встановлено, що старший державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, і відповідно до вимог зазначеного законодавства та частини другої статті 19 Конституції України, будучи зобов`язаним діяти лише та підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, всупереч інтересам служби, з метою власного протиправного збагачення, знехтував вимогами законодавства та налагодив протиправну схему вимагання та одержання неправомірної вигоди.

Так, 09.03.2024 ТЗОВ «Ферал+» подано до митного оформлення на ВМО товару №3 МП «Луцьк» митну декларацію IM 40 ДЕ 24UA215 стосовно транспортного засобу OPEL MOVANO, номер кузова НОМЕР_1 , в якій зазначено власну масу - 1850 кг. Разом з митною декларацією також подано копію правовстановлюючого документу іноземної держави на транспортний засіб №A-S-P-307/21-00002, у якому вказано масу автомобіля - 2442 кг.

Того ж дня ОСОБА_1 , незважаючи на розбіжність маси автомобіля в митній декларації та в правовстановлюючому документі, здійснив митне оформлення транспортного засобу OPEL MOVANO, номер кузова НОМЕР_2 , за митною декларацією IM40 ДЕ 24UA21U5, таким чином випустивши його у вільний обіг.

Крім того, 01.04.2024 ТОВ «Ферал+» подано до митного оформлення на ВМО № 3 МП «Луцьк» митну декларацію ІМ 40 ДЕ 24UA1400 стосовно товару - транспортного засобу RENAULT MASTER, номер кузова НОМЕР_3 , в якій зазначено власну масу - 1850 кг. Разом з митною декларацією також подано копію правовстановлюючого документу іноземної держави на транспортний засіб №3216176, у графі G якого вказано масу автомобіля - 2450 кг.

Також подано до митного оформлення на ВМО №3 МП «Луцьк» митну декларацію IМ 40 ДЕ 24UA13U0 стосовно товару - транспортного засобу IVECO 70C18, номер кузова НОМЕР_4 , в якій зазначено власну масу - 2500 кг. Того ж дня ОСОБА_1 , незважаючи на розбіжність маси автомобіля в митній декларації та в правовстановлюючому документі, здійснив митне оформлення транспортного засобу RENAULT MASTER, номер кузова НОМЕР_3 за митною декларацією IM 40 ДЕ 24UA14U0 та транспортного засобу IVECO НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_4 за митною декларацією IM 40 ДЕ 24UA13U0, таким чином випустивши їх у вільний обіг

Таким чином, дисциплінарна комісія вважала, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе, за вчинення ним як службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Також в поданні дисциплінарної комісії зазначено, що 01.04.2024 близько 21:00 год в рамках кримінального провадження №0000011 від 01.03.2024 під час отримання неправомірної вигоди в сумі 400 доларів США затримано старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 .

У ході дисциплінарного провадження дисциплінарною комісію здійснено моніторинг засобів масової інформації, за результатом якого встановлено, що факт затримання старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України висвітлено в інтернет-ресурсах, зокрема у телеграм-каналі «Середич.info». Висвітлені у ЗМІ факти, викликали суспільний резонанс та нанесли шкоду авторитету Волинській митниці та Держмитслужби, підриву довіри до Держмитслужби як органу публічної влади.

07.08.2024 Волинською митницею винесено наказ №508-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », яким наказано припинити державну службу та звільнити в перший робочий день після закінчення терміну тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 із займаної посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку порушення Присяги державного службовця, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу». Крім того, вказано розірвати в перший робочий день після закінчення терміну тимчасової непрацездатності контракт про проходження державної служби від 20.01.2022 №11 (а.с.20).

Наказом Волинської митниці від 13.11.2024 №701-о, у зв`язку із закінченням терміну тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , наказано 13.11.2024 вважати датою припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 із займаної посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці. Крім того, вказано розірвати 13.11.2024 контракт про проходження державної служби від 20.01.2022 №11 (а.с.184).

Позивач, не погоджуючись з наказами відповідача про його звільнення, звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Частиною другою статті 1 Закону №889-VIII встановлено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону №889-VIII суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Пунктом 10 частини першої статті 2 Закону №889-VIII встановлено, що службова дисципліна - неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів: 1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави; 2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, англійською мовою, а також мовою корінних народів або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону; 4) патріотизму - відданість та вірне служіння Українському народові; 5) доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень; 6) ефективності - раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики; 7) забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження; 8) політичної неупередженості - недопущення впливу політичних поглядів на дії та рішення державного службовця, а також утримання від демонстрації свого ставлення до політичних партій, демонстрації власних політичних поглядів під час виконання посадових обов`язків; 9) прозорості - відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України; 10) стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно з частинами першою та третьою статті 36 Закону №889-VIII особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця. Підписаний текст Присяги державного службовця є складовою особової справи державного службовця. Відомості про складення Присяги вносяться до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. На вимогу державного службовця про складення Присяги державного службовця робиться запис у трудовій книжці державного службовця.

Відповідно до частини першої статті 62 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

За невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (частина перша статті 64 Закону №889-VIII).

Згідно з частиною першою статті 68 Закону №889-VIII дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

Частиною першою статті 66 Закону №889-VIII передбачено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною першою статті 65 Закону №889-VIII встановлено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками, в контексті частини другої статті 65 Закону №889-VIII є, зокрема, порушення Присяги державного службовця.

Частинами першою-четвертою та восьмою статті 69 Закону №889-VIII встановлено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», утворює керівник державної служби у кожному державному органі. Дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об`єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом. Склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби. Засідання дисциплінарної комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин її членів.

Згідно з частинами дев`ятою-одинадцятою статті 69 Закону №889-VIII встановлено, що дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Частинами першою та третьою статті 73 Закону №889-VIII визначено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Відповідно до частин першої, четвертої та шостої статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні. Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку.

Згідно з частинами першою та другою статті 75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Частиною першою статті 76 Закону №889-VIII встановлено, що державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою та шостою статті 77 Закону №889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039 (далі - Порядок № 1039).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1039 дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія (пункт 7 Порядку № 1039).

Відповідно до пункту 31 Порядку № 1039 комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді. Пояснення надається в паперовій або електронній формі особисто чи шляхом надсилання на офіційну електронну адресу відповідного державного органу із накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця (пункт 33 Порядку № 1039).

Відповідно до пункту 34 Порядку № 1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії. Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні. Члени Комісії, дисциплінарної комісії мають право викласти свою окрему думку, яка додається до пропозиції (подання).

Отже, положення Закону №889-VIII та Порядку №1039 вказують на те, що законодавцем чітко визначені як підстави, так і порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців.

Як було встановлено судом, наказом Волинської митниці від 02.07.2024 №195 порушено дисциплінарне провадження, метою якого було визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці.

Так, листом від 15.04.2024 №13-31-13286вих-24 повідомлено Волинську митницю про те, що слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000011 від 01.03.2024 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

За результатом розгляду дисциплінарного провадження стосовно старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці дисциплінарна комісія дійшла висновку, що старший державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися норм законодавства, здійснюючи функції представника влади, і відповідно до вимог зазначеного законодавства та частини другої статті 19 Конституції України, будучи зобов`язаним діяти лише та підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, всупереч інтересам служби, з метою власного протиправного збагачення, знехтував вимогами законодавства та налагодив протиправну схему вимагання та одержання неправомірної вигоди.

Крім того, у ході дисциплінарного провадження дисциплінарною комісію здійснено моніторинг засобів масової інформації, за результатом якого встановлено, що факт затримання старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України висвітлено в інтернет-ресурсах, зокрема у телеграм-каналі «Середич.info», що викликало суспільний резонанс та нанесло шкоду авторитету Волинській митниці та Держмитслужби, підриву довіри до Держмитслужби як органу публічної влади.

В подальшому, 07.08.2024 Волинською митницею винесено наказ №508-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », яким наказано припинити державну службу та звільнити в перший робочий день після закінчення терміну тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 із займаної посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» за вчинення дисциплінарного проступку порушення Присяги державного службовця, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».

Наказом Волинської митниці від 13.11.2024 №701-о припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 із займаної посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці.

З аналізу наявних у матеріалах справи документів та матеріалів вбачається, що підставою для винесення оскаржуваних наказів стали висновки, наведені в поданні Дисциплінарної комісії, а саме порушення позивачем присяги державного службовця, що виявилось у вчиненні ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призвело до приниження авторитету як Волинської митниці, так і Держмитслужби загалом.

При цьому як вбачається з висновків подання, за результатами дисциплінарного провадження підтверджено наявність у діях ОСОБА_1 вчинення таких дисциплінарних проступків, як порушення Присяги державного службовця та дії, що шкодять авторитету державної служби, та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків на вказаній службі.

Проте, суд не погоджується з вказаними висновками, з огляду на те, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби (частина перша статті 74 Закону №889-VІІІ).

На думку суду, митний орган не дослідив та не зазначив, яка складова чи зміст вчиненого позивачем дисциплінарного проступку свідчать про порушення Присяги держслужбовця та які наслідки вчинення таких дій, що настали, можуть свідчити про необхідність застосування до позивача найсуворішої міри відповідальності, як державного службовця.

У постанові від 25.11.2021 у справі №826/6038/15 Верховний Суд зазначив, що присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця. Наведений висновок міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.03.2011 у справі № 2-рп/2011.

Верховний Суд зазначив, що порушення Присяги слід розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Звільнення за порушення Присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Верховний Суд зауважив, що передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування. При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватись як альтернативні.

Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Аналізуючи текст Присяги державних службовців, вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недодержання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби.

Таким чином, припинення державної служби у зв`язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Однак вони не є ідентичними, а є заходами різних видів відповідальності.

Враховуючи, що звільнення за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, суд зауважує, що у спірних наказах не наведено достатніх мотивувань, чому саме ймовірне порушення позивачем норм законодавства кваліфіковано як порушення Присяги. Спірні накази не містять обґрунтованих мотивувань того, яким чином дії, вчинені позивачем, є такими, що підривають довіру до Волинської митниці як до носія влади та дискредитують систему органів Держмитслужби. Так, в оскаржуваних наказах лише вказано про порушення позивачем Присяги, однак не конкретизовано у зв`язку з чим суб`єкт призначення дійшов таких висновків.

У той же час, наявність лише факту порушення відносно позивача кримінальної справи, не може бути достатньою підставою для звільнення його із займаної посади за порушення присяги державного службовця.

Аналізуючи подання дисциплінарної комісії, слід дійти висновку, що по суті підставою для проведення дисциплінарного провадження відносно позивача стало порушення відносно старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 кримінального провадження №0000011 від 01.03.2024 за частиною третьою статті 368 КК України.

Проте, суд зазначає, що відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Також варто зазначити, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить державну службу, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 4 частини першої статті 87 Закону №889-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання нею службової дисципліни.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30.08.2022 у справі №120/8381/20-а.

Суд зауважує, що вирішення питання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18, від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а та від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21.

У той же час, із матеріалів дисциплінарної справи прослідковується, що за результатами службового розслідування встановлено наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII. Однак, вказані висновки ґрунтуються виключно на відомостях, отриманих дисциплінарною комісією Волинської митниці під час дослідження листа ТУ ДБР у м. Львові від 15.04.2024, яким повідомлено про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 01.03.2024 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Судом встановлено тотожність змісту вищевказаного листа з поданням дисциплінарної комісії.

Відтак, ні подання дисциплінарної комісії, ні оскаржувані накази не містять самостійно доведених фактів, які б підтверджували вчинення позивачем порушення пункту 1 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII. А тому враховуючи той факт, що подання дисциплінарної комісії ґрунтується лише на інформації, наданій ТУ ДБР у м. Львові, відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, матеріали справи не містять самостійно доведених фактів, які б підтверджували порушення позивачем вимог пункту 1 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII.

Відсутність здійснення уповноваженими особами комплексу заходів для вивчення та оцінки стану організації роботи з будь-яких питань діяльності служби позивача, дотримання ним вимог нормативно-правових актів, розпорядчих та інших документів Держмитслужби, свідчить про те, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем саме дисциплінарного правопорушення.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на проведення фактичної перевірки щодо позивача суд не бере до уваги, оскільки з подання дисциплінарної комісії, вбачається, що остання рекомендувала звільнити ОСОБА_1 з посади саме за факт наявності відкритого кримінального провадження щодо нього, а не за факт допущення певних порушень положень Митного кодексу України під час перевірки правильності класифікації товарів. Крім того, відповідачем до відзиву на позовну заяву не надано будь-яких доказів, що стосувалися б проведення щодо позивача перевірки. Суд звертає увагу, що додані відповідачем до відзиву на позовну заяву докази стосуються виключно порушеного щодо позивача кримінального провадження (лист ТУ ДБР у м. Львові від 15.04.2024, ухвала суду про відсторонення позивача від посади).

Так, Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 у справі №480/9492/20 звертав увагу, що в правозастосовчій практиці існує правова позиція, яка вказує на неможливість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення.

В аспекті характеру спірних правовідносин Верховний Суд у вказаній справі також зауважував, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру).

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 08.05.2019 у справі № 807/196/17, від 09.10.2019 у справі № 812/1706/15, від 28.11.2019 у справі № 802/1969/17-а, від 30.07.2020 у справі №802/1767/17-а та від 30.09.2021 у справі № 814/334/17.

Підтримуючи вищевказану позицію, Верховний Суд в постанові від 17.04.2024 у справі №320/11315/22 зазначив, що суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи наявні в матеріалах службового розслідування будь-які інші докази, крім матеріалів кримінального провадження, що були добуті в ході службового розслідування та надавали б підстави для висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку у виді порушення службової дисципліни.

Відтак, з огляду на вищенаведені правові позиції, суд дійшов, що матеріали дисциплінарного провадження не містять доказів, які б підтверджували порушення позивачем вимог пункту 1 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, а фактів вказаних порушень дисциплінарним провадженням не встановлено та не доведено.

Разом з тим, варто зауважити, що в матеріалах справи міститься позитивна характеристика ОСОБА_1 , надана начальником митного поста «Луцьк» Волинської митниці від 17.07.2024 (а.с.32), згідно якої позивач зарекомендував себе з позитивної сторони, посадові обов`язки та поставлені завдання виконує на належному рівні з дотриманням встановлених термінів. Володіє достатнім кваліфікаційним рівнем та професійною ерудицією, необхідними для здійснення митного контролю та митного оформлення. В роботі наполегливий, здатний до самоорганізації. Вміє раціонально використовувати робочий час. При вирішенні спірних питань здатен відстоювати свої думки та погляди. Об`єктивно оцінює різні ситуації та проблеми, які виникають під час здійснення митного контролю та митного оформлення. Своєчасно та якісно готує звіти, відповіді, довідки, надає інформацію для узагальнення у структурні підрозділи митниці. Порушень службової та виконавської дисципліни не допускає. Діючих дисциплінарних стягнень не має.

Щодо аргументів представника відповідача про те, що факт затримання старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України висвітлено у ЗМІ (телеграм-каналі «Середич.info») та викликало суспільний резонанс, нанесло шкоду авторитету Волинській митниці та Держмитслужби , суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 30 статті 1 Закону України «Про медіа» медіа (засіб масової інформації) - засіб поширення масової інформації у будь-якій формі, який періодично чи регулярно виходить у світ під редакційним контролем та постійною назвою як індивідуалізуючою ознакою.

Особа, яка регулярно поширює масову інформацію під своїм редакційним контролем через власні облікові записи на платформах спільного доступу до інформації, не є суб`єктом у сфері онлайн-медіа, крім випадків, якщо така особа добровільно зареєструється як суб`єкт у сфері онлайн-медіа в порядку, передбаченому статтею 63 цього Закону (частина третя статті 16 Закону України «Про медіа»).

У той же час, відповідачем не надано доказів того, що телеграм-канал «Середич.info» зареєструвався як суб`єкт у сфері онлайн-медіа в порядку, передбаченому статтею 63 цього Закону, а тому не доведено, що вказаний телеграм-канал є засобом масової інформації.

Більше того, судом було досліджено вказаний телеграм-канал та встановлено, що станом на 12.12.2024 на вказаний телеграм-канал підписано 13 624 осіб, що не дає суду підстав вважати, що висвітлена у вказаному телеграм-каналі інформація щодо позивача набула суспільного резонансу та якимось чином вплинула на авторитет Волинської митниці та Держмитслужби.

Більше того, висвітлення в телеграм-каналі інформації про затримання старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_1 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та не виключає необхідність з`ясувати та встановлювати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях державного службовця.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, встановлені за результатами дисциплінарного провадження дисциплінарні проступки, які проявились у порушенні ОСОБА_1 присяги державного службовця та дії, що шкодять авторитету державної служби, не знайшли своє підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи та не є вчинком, який дискредитує систему митних органів, відтак, не може бути підставою для звільнення.

З огляду на те, що встановлено протиправність звільнення позивача з посади, суд вважає, що вимога щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської підлягає задоволенню з 14.11.2024, оскільки позивача звільнено із займаної посади з 13.11.2024.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки Волинської митниці від 20.11.2024 №7.3-22/49/154 (а.с.206) середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 618,79 грн.

При визначені суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом враховано, що відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану№ від 15.03.2022 № 2136-IX у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53 (тривалість роботи напередодні святкових, неробочих і вихідних днів), частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67 та статей 71-73 (святкові і неробочі дні) Кодексу законів про працю України.

Правила внутрішнього службового розпорядку апарату Державної митної служби України (далі Правила) визначають положення щодо організації внутрішнього службового розпорядку апарату Державної митної служби України (далі Держмитслужба), режим роботи, умови перебування державних службовців в Держмитслужбі та забезпечення раціонального використання робочого часу. Згідно Правил тривалість робочого часу державних службовців Держмитслужби становить 40 годин на тиждень (пункт 1 Розділу ІІІ). Забезпечення безперебійної роботи органу має відбуватись із дотриманням трудового законодавства.

Період вимушеного прогулу з 14.11.2024 (наступний день після дати звільнення) по 12.12.2024 (дата ухвалення судового рішення) складає 21 робочий день.

Отже, заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 12 994,59 грн - сума вказана без вирахування обов`язкових податків і утримань.

При цьому, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.08.2024, оскільки позивач не заперечує, що до 13.11.2024 останній перебував на лікарняному, а тому фактично був звільнений з посади лише 13.11.2024, відтак період вимушеного прогулу розпочинається з 14.11.2024. А тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме з 07.08.2024 необхідно відмовити.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням цих положень рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що становить 12 994,59 грн. Суд зауважує, що сума стягнення, яка підлягає негайному виконанню, дорівнює сумі заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки період вимушеного прогулу позивача складає 21 день.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Як вбачається з матеріалів справи за подання даного позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн. згідно з квитанцією від 03.09.2024 №2АРВ-ЕМС2-687М-4ТСЕ.

Оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, тому питання про повернення судового збору, сплаченого за подання цього адміністративного позову може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Волинської митниці від 07.08.2024 №508-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Визнати протиправним та скасувати наказ Волинської митниці від 13.11.2024 №701-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці, з 14.11.2024.

Стягнути з Волинської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12 994,59 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири грн. 59 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Луцьк» Волинської митниці та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 12 994,59 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири грн. 59 коп.) підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_6 ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Суддя О. О. Андрусенко