Справа № 500/5385/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5385/24

09 грудня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Тернопільської міської ради (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення тридцять сьомої сесії Восьмого скликання Тернопільської міської ради від 01.03.2024 за №8/37/70 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 », яким вирішено «Відмовити гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0280га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 », зобов`язати Тернопільську міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0280 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером :08:011:0085, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує на протиправність оскаржуваного рішення, його необґрунтованість та безпідставність, оскільки відмова повинна бути вмотивованою. Зокрема, вказує, що відмовляючи в затвердженні технічної документації, відповідачем неправомірно визначено підстави відмови. Як підставу для відмови позивачу у затвердженні технічної документації, відповідач посилається на ст. 12, 118,122, 55 Закону України «Про землеустрій» та врахування висновків постійних комісій міської ради з питань містобудування та з питань регулювання земельних відносин та екології. Звертає увагу суду на тому, що відповідач прийняв спірне рішення без будь-яких правових обґрунтувань, передбачених ст. 123 ЗК України.

Ухвалою суду від 09.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач вважає, що позивачу правомірно відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та наданні у власність земельної ділянки, у зв`язку з тим, що жодного документа на посвідчення за позивачем права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:011:0085 останнім не надано. Зауважує, що подана технічна документація передбачає наявність документа, який посвідчує право на земельну ділянку, що також передбачено в її змісті, однак, такий документ там відсутній. Просить врахувати, що в ситуації яка склалася в позивача були відсутні підстави для замовлення технічної документації без дозволу органу місцевого самоврядування, що, в подальшому унеможливлює затвердження цієї документації міською радою.

Ухвалою суду від 17.09.2023 заяву ОСОБА_2 про приєднання до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача повернено без розгляду.

Судом встановлено, що Приватним підприємством Фірма "Матек" розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.09.2021 присвоєно кадастровий номер земельної ділянки :08:011:0085, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0280 га., цільове призначення -02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

21.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0280 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером :08:011:0085, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якої долучено необхідні документи.

Тернопільська міська рада листом від 04.10.2022 №24659/2022 повідомила позивача, що на даний час немає правових підстав для надання адміністративної послуги, так як позивачем до наданих документів не долучено акт прийому-передачі межових знаків на зберігання погодження суміжних користувачів, не долучено документ, який підтверджує право користування даною земельною ділянкою та рішення міської ради щодо надання дозволу на розроблення технічної документації, а також в зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі №500/510/23, залишеним без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2024, позов задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 21.09.2022 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язано Тернопільську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2022 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення, стягнено з Тернопільської міської ради в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

У відповідності до частини четвертої ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

01.03.2024 Тернопільською міською радою прийнято рішення "Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 ", відповідно до якого міська рада вирішила відмовити гр. ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0280га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що частиною 2 статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

Положеннями пункту б частини 1 статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Як передбачено ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Відповідно до ч.2 ст.118 ЗК України у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Таким чином, суд вважає, що вказана законодавча норма передбачає два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про затвердження технічної документації документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості): затвердити та передати земельну ділянку у власність або надати мотивовану відмову.

Поряд з цим, як передбачено, статтею 12 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Положеннями частини 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Суд також зазначає, що 03.06.2021 Держгеокадастром видано лист №22-28-0.211-6603/2-21 «Про окремі проблемні питання реалізації Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ у реєстраційній діяльності» у якому зазначено відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику, зокрема, у сфері земельних відносин.

Окрім цього, суд зазначає, що 27.05.2021 року набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 № 1423-ІХ (далі Закон № 1423).

Частина перша статті 118 Земельного кодексу України в редакції Закону № 1423-ІХ передбачає можливість приватизації земельної ділянки, що перебуває у користуванні громадянина, при цьому разом із клопотанням громадянин подає технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

На думку суду, дане положення є спеціальним по відношенню до загальної норми, передбаченої частиною третьою статті 55 Закону України «Про землеустрій», яке вимагає отримання дозволу на розроблення відповідного виду технічної документації «у разі передачі у власність та користування земельної ділянки».

То ж, наявність спеціального правила пояснюється бажанням законодавця встановити для громадян, що приватизують земельні ділянки, більш прості правила набуття права на земельну ділянку. Ненадання у даному випадку переваги спеціальному правилу зробило відповідне положення частини першої беззмістовним і заперечило б волю законодавця.

Таким чином, на переконання суду, у випадках приватизації земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, в межах норм безоплатної приватизації, у тому числі земельних ділянок, на яких розташовані жилі будинки, господарські будівлі, споруди, що перебувають у їх власності, дозвіл на розроблення технічної документації не вимагається.

Такими документами, які підтверджують наявність у громадянина права користування, можуть бути, зокрема, державні акти на право постійного користування земельними ділянками (стаття 23 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, первісна редакція стаття 126 чинного ЗКУ), державні акти на право володіння землею (стаття 23 Земельного кодексу УРСР 1990 року), записи в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій, записи в погосподарських книгах сільських рад, записи в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських і селищних рад (стаття 20 Земельного кодексу УРСР 1970 року).

Жодного із вищевказаних документів на посвідчення за позивачем права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:011:0085 останнім не надано.

Суд також зазначає, що подана технічна документація передбачає наявність документа, який посвідчує право на земельну ділянку, що також передбачено в її змісті, однак такий документ там відсутній.

Вирішуючи даний спір по суті, суд також враховує, що відповідач у своєму листі від 04.10.2022 №24659/2022 вказав про необхідність долучення документів щодо права користування земельною ділянкою, а також про необхідність звернення до міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

То ж, перевіряючи рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої ст. 2 КАС України, суд вважає, що спірне рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем доведена правомірність своїх дій, відповідач діяв у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 09 грудня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи: позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ); відповідач - Тернопільська міська рада (місцезнаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.