Справа № 500/6232/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6232/24

12 грудня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VlII (далі - Закон №889-УІІ1), оскільки на момент такого звернення вона не перебувала на державній службі. При цьому для обчислення розміру пенсії вона подала довідки Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 03.09.2024 року за № 534/5/19-00-10-31, №535/5/19/-00-10-31, за формою затвердженою постановою правління ПФУ від 17.01.2017 №1-3. Однак, рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області (надалі, відповідач 2) від 12.09.2024 № 50, прийнятим в порядку екстериторіального розподілу заяви, позивачці відмовлено за відсутністю правових підстав. Про прийняте рішення їй повідомлено листом відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Тернопільській області від 23.09.2024 №1900-0215-8/46337. Це і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.10.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 11.11.2024. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняло рішення №50 від 12.09.2024 про відмову у переведенні позивачки пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу».

Згідно записів трудової книжки позивач працювала в органах державної податкової служби, де їй присвоювались персональні та спеціальні звання.

Враховуючи зазначене, період роботи з 21.10.1993 по 30.09.2015 (за винятком підтвердженого і зарахованого періоду з 01.07.2013 по 31.12.2013) в державній податковій інспекції коли позивачу присвоювались персональні та спеціальні звання не підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Таким чином, у органів Пенсійного фонду України відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України Про державну службу.

На підставі викладеного представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Особа ОСОБА_1 стверджується згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 від 11.12.1996 та досягнення нею віку 60 років під час звернення із заявою до місцевого територіального органу ПФУ.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), що відповідачем не заперечується.

05.09.2024 позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянувши дану заяву, своїм рішенням від 12.09.2024 відмовив позивачу у переведені на пенсію за віком відповідно до Закону №889-УІІІ з тих підстав, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723- XII). Крім того, посилається на постанову Кабінету міністрів України від 12.07.2024 р. №823 (далі - Постанова №823), якою внесено зміни Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, та застосовується з 01.01.2024, тому подані нею довідки про складові заробітної плати станом на вересень 2024 року не приймаються до уваги, оскільки форма їх не відповідає Постанові №823. При цьому частково підтверджено стаж її державної служби з 01.07.2013 по 31.12.2013, тобто 6 місяців.

Позивач вважає, що відмова органу пенсійного фонду перевести її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII є протиправною, оскільки відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016 року) мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу( із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, період проходження нею служби в органах державної податкової служби (з 21.10.1993 по 30.09.2015) на відповідних посадах з присвоєнням персональних та спеціальних звань підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, за умови страхового стажу не менше 30 років (жінки).

Також суд зауважує, що міркування відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не проведення класифікації посади, у випадку позивачки, із застосуванням Постанови №823 є некоректним, оскільки така класифікація не стосується податкових органів.

Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася до суду для захисту прав та законних інтересів у сфері соціального забезпечення із зазначеним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягли віку 60 років, за наявності страхового стажу для жінок 30 років, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відмовляючи у призначенні пенсії державного службовця відповідач не зарахував до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби у Чортківському районі Тернопільської області з 21.10.1993 по 30.09.2015, за винятком періоду з 01.07.2013-по 31.12.2013 (шість місяців).

Відповідно до ст.1 Закону Української РСР Про державну службу в Українській РСР від 04.12.1990 року №509-12 Державна податкова служба в Українській РСР створюється при Раді Міністрів Української РСР у складі Головної податкової інспекції Українській РСР і державних податкових інспекцій по областях, районах, містах і районах у містах.

Робота на посадах в місцевих органах державного управління міністерств і відомств УРСР включена до Переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, наведеного в додатку до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283.

З 03.05.1994 року діяла Постанова Кабінету Міністрів України №283 Про порядок обчислення стажу державної служби. Обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцем надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток, відпусток та призначення пенсії. Цим порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ при встановленні категорій посад державних службовців зроблено посилання на інші прирівняні до них посади.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті з 16.12.1993 року визначав Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ.

Відповідно до статті 1 цього Закону державна податкова служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ч.2 ст.9 зазначеного Закону, регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено Законом України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним Законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 04.12.1990 року №509-ХІІ Про державну податкову службу в Україні, а з 12.08.2012 року-Податковий Кодекс України.

Згідно ч.І ст.4 цього Закону, Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин 2,3 цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади.

Посадовою особою державної податкової служби за правилами ч.І ст.15 Закону України Про державну податкову службу в Україні, може бути особа, яка має вищу освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (ч.5,6 ст.15 цього Закону).

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, та які займали посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики) у період до 12.08.2012 року перебувають на державній службі та є державними службовцями.

З 12.08.2012 року пунктом 344.1 ст.344 Податкового кодексу України визначено, що період роботи посадових осіб контролюючих органів (в тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання), крім діючих у них підрозділів податкової міліції, зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Вказане також кореспондується із ч.18 ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ, згідно якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до Закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Закону України від 04.12.1990 року №509-ХІІ Про державну податкову службу в Україні, як і Податковим Кодексом України не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ, зокрема стаття 37, за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягай встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для жінок-не менше 20 років, для чоловіків-не менше 25 років, у тому числі стажу державної служби-не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців-незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд в постанові від 22 жовтня 2013 року по справі №21-340а13 зазначивши, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ.

Висновок Верховного Суду України має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 № 283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Як видно з матеріалів справи, а саме з трудової книжки серія НОМЕР_2 від 15.08.1981 вбачається те, що позивач з 21.10.1993 по 30.09.2015 (або 21 рік 11 місяців 10 днів) займала різні посади в податкових органах Чортківського району Тернопільської області, тобто державного податкового інспектора, старшого державного податкового інспектора, головного державного податкового ревізора - інспектора, завідувача сектору непрямих податків, головного державного податкового ревізора-інспектора, начальника відділу оподаткування юридичних осіб та інше. Прийняття нею присяги державного службовця, присвоєння персональних звань.

Таким чином, період роботи в податкових органах з 21.10.1993 по 30.09.2015 необхідно зараховувати в стаж державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ.

Позивач має необхідний стаж державної служби 20 років, досягла пенсійного віку 60 років, загальний страховий стаж становить понад 30 років (з 01.07.1978 по 30.09.2015 - фактично 37 років 03 місяці 0 днів), отже дотримані умови для її переведення на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723Х-ІІ.

Отже, суд вважає, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.09.2024 № 50 про відмову в переведенні (переходу) ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший та перерахунку пенсії згідно поданої заяви від 05.09.2024 не відповідає зазначеним нормам, є протиправним та підлягає скасуванню, за винятком підтвердженого страхового стажу держаного службовця.

Водночас, щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити, здійснити нарахування та виплату з 12.03.2024 ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків складових заробітної плати, зазначених у довідках Головного управління Державної податкової служби в Тернопільській області від 03 вересня 2024 року №534/5/19-00-10-31 в сумі 12404,69 (дванадцять тисяч чотириста чотири гривні 69 копійок), №535/5/19-00-10-31 в сумі 32230,00 (тридцять дві тисячі двісті тридцять гривень 00 копійок), то суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ у Тернопільській області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення, здійснення нарахування та виплату з 12.03.2024 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків складових заробітної плати, зазначених у довідках Головного управління Державної податкової служби в Тернопільській області від 03 вересня 2024 року №534/5/19-00-10-31 в сумі 12404,69 (дванадцять тисяч чотириста чотири гривні 69 копійок), №535/5/19-00-10-31 в сумі 32230,00 (тридцять дві тисячі двісті тридцять гривень 00 копійок), з врахуванням зарахованого стажу державної служби періодів роботи з 21.10.1993 по 30.09.2015, за винятком підтвердженого з 01.07.2013 по 31.12.2013, з урахуванням раніше виплачених сум та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 10.10.2024 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.09.2024 № 50 про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", за винятком підтвердженого стажу державної служби з 01.07.2013 по 31.12.2013.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 21.10.1993 по 30.09.2015.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення, здійснення нарахування та виплату з 12.03.2024 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків складових заробітної плати, зазначених у довідках Головного управління Державної податкової служби в Тернопільській області від 03 вересня 2024 року №534/5/19-00-10-31 в сумі 12404,69 (дванадцять тисяч чотириста чотири гривні 69 копійок), №535/5/19-00-10-31 в сумі 32230,00 (тридцять дві тисячі двісті тридцять гривень 00 копійок), з врахуванням зарахованого стажу державної служби періодів роботи з 21.10.1993 по 30.09.2015, з урахуванням раніше виплачених сум, прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять грн) 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.