Справа № 127/16728/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/16728/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гуменюк К.П.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

11 грудня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бердоус Ю. М.,

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Ковальчука Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 20 червня 2023 року про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області в якому просив визнати дії інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Перегняка І.І. , що виявилися у незазначенні відомостей про потерпілого та приховування прізвища, імені, по батькові правопорушника в постанові про закриття справи про адміністративне правопорушення від 20 червня 2023 року протиправними та постанову від 20 червня 2023 року суб`єкта владних повноважень про закриття справи про адміністративне правопорушення скасувати та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що його не було залучено відповідачем в справу як потерпілого безпідставно, що становить оскаржувану бездіяльність, згідно ст. 286 КАС України.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі №120/17689/23 Управління патрульної поліції у Вінницькій області 06 травня 2024 року надіслав йому на електронну пошту лист із фотокопією постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення.

6. Ознайомившись із змістом постанови від 20.06.2023, складеної старшим лейтенантом поліції Перегняком І.І., він виявив відсутність даних водія через приховування, а також відсутність інформації про потерпілого, тобто його.

7. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 20 червня 2023 року о 10.25 год. в м. Вінниці по вулиці Майстрацька, буд. 98 інспектором взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Перегняком І.І. розглянуто справу відносно громадянина, який керуючи транспортним засобом марки «PTS», борт.номер 041, о 15.35 год. 16.01.2023 року, не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину по пішохідному переходу, що регулюється, перехід здійснювався на дозволений сигнал, чим порушив п.п. 18.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Керуючись положеннями статтей 247, 284 КУпАП, інспектор поліції Перегняк І.І. постановив, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП справу про адміністративне правопорушення щодо громадянина закрити.

8. ОСОБА_1 , вважаючи себе потерпілим, звернувся до суду з даним позов та просив визнати дії старшого лейтенанта поліції Перегняка І.І. , що виявилися у незазначенні відомостей про потерпілого та приховування прізвища, імені, по батькові правопорушника в постанові від 20.06.2023 протиправними та скасувати постанову від 20.06.2023 суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Згідно статті 40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

11. За змістом ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

12. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

13. У відповідності до положень ст. 20 Закону України «Про інформацію», за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

14. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію», інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

15. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію»).

16. При цьому, ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

17. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

18. Щодо доводів позивача про протиправність приховування прізвища, імені, по батькові правопорушника в постанові від 20.06.2023.

19. Статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються; третя особа - будь-яка особа, за винятком суб`єкта персональних даних, володільця чи розпорядника персональних даних та уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, якій володільцем чи розпорядником персональних даних здійснюється передача персональних даних.

20. Частиною 2 статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.

21. Питання поширення персональних даних врегульовані статтею 14 Закону України «Про захист персональних даних», частинами 1 та 2 якої встановлено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення.

22. Частиною 3 статті 14 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані.

23. Відповідно до абзацу 6 частини 1 статті 2 Закону України «Про захист персональних даних», знеособлення персональних даних - вилучення відомостей, які дають змогу прямо чи опосередковано ідентифікувати особу.

24. Таким чином, якщо запитуваний документ містить персональні дані, що мають бути захищені, ці дані необхідно знеособити шляхом, визначеним законом - вилучити відомості, які дають можливість прямо чи опосередковано ідентифікувати особу. Знеособлення персональних даних у відповідності до положень зазначеної статті закону охоплюється терміном «обробка персональних даних» та є обов`язком відповідних суб`єктів цього закону.

25. Таким чином, проаналізувавши оскаржувану постанову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що її зміст повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та нормам Закону України «Про захист персональних даних».

26. Щодо незазначення в оскаржуваній постанові відомостей про позивача як про потерпілого колегія суддів зазначає наступне.

27. Згідно ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

28. Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо заподіяння йому значної моральної шкоди протиправними діями водія тролейбуса, як такі, що не знайшли свого підтвердження, адже позивачем не було надано доказів на підтвердження існування підстав передбачених ст.269 КУпАП.

29. Відтак, суд першої інстанції правильно зазначив, що сам факт виявлення позивачем вчинення водієм тролейбуса адміністративного правопорушення та ініціювання притягнення його до відповідальності, не свідчить про те, що позивач набув статусу потерпілого.

30. Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

31. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

32. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

33. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

34. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

35. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

36. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 грудня 2024 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.