Справа № 340/5744/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5744/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини, яка полягає в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розрахунку 100000,00 гривень на місяць пропорційне часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.06.2022 по 21.06.2022 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2024 №228;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розрахунку 100000,00 гривень на місяць пропорційне часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.06.2022 по 21.06.2022 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2024 №228;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розрахунку 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період військової служби з 22.06.2022 по 30.06.2022;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розрахунку 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період військової служби з 22.06.2022 по 30.06.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розрахунку 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період військової служби з 01.07.2022 по 31.07.2022;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розрахунку 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період військової служби з 01.07.2022 по 31.07.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» був призваний на військову службу по мобілізації та з 10.03.2022 по 07.11.2023 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Вказує, що у період з 14.05.2022 по 21.06.2022; з 28.08.2022 по 14.09.2022, з 28.09.2022 по 16.11.2022; з 03.03.2023 по 07.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Водночас, за період з 01.06.2022 по 21.06.2022 включно відповідач не нарахував та не виплатив йому додаткову винагороду в розмірі до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. За періоди з 22.06.2022 по 30.06.2022 включно та з 01.07.2022 по 31.07.2022 включно відповідач не нарахував та не виплатив йому додаткову винагороду в розмірі до 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова №168).

Зазначає, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.08.2022 №373 з метою уточнення причин і умов, що сприяли нез`явленню з лікування на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_1 , а також встановлення ступеня його вини, було призначено проведення службового розслідування стосовно нього, та на цей час призупинено виплату грошового забезпечення. За результатами службового розслідування прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.08.2022 №99 «Про результати службового розслідування», згідно з яким встановлено відсутність його вини у затримці прибуття у військову частину та доручено старшому помічнику начальника штабу з кадрів та стройової частини підготувати наказ про відновлення виплат з 21.06.2022. Крім того, за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000537 від 28.06.2022 за частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України 13.01.2024 слідчим прийнято рішення про часткове закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України у відношенні військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

Однак, Відповідач безпідставно не здійснив виплату належної Позивачу додаткової винагороди за період з 01.06.2022 по 21.06.2022 в розмірі до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі Позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також за періоди з 22.06.2022 по 30.06.2022 включно, з 01.07.2022 по 31.07.2022 включно в розмірі до 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Вважає такі дії відповідача протиправними, з цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначив, що за результатами призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2022 №207 службового розслідування було встановлено, що 43 військовослужбовця, в тому числі і ОСОБА_1 , 20.06.2022 самовільно залишили позиції та відмовились виконувати накази командирів в районі населеного пункту Лисичанськ та в той самий день самовільно залишили батальйонний район оборони. Указані військовослужбовці, включно із позивачем, у подальшому повернулись до військової частини та приступили до виконання службових обов`язків. За результатами вищевказаного проведеного розслідування та відповідно до наказу від 16.08.2022 №85 «Про результати службового розслідування» цих військовослужбовців притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено стягнення у вигляді суворої догани та визначено не виплачувати з 01.06.2022 по 01.08.2022 грошове забезпечення.

Вказує, що у подальшому, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2022 №373 та з метою встановлення причин і умов, що сприяли нез`явленню з лікування на службу без поважних причин до військової частини старшим сержантом ОСОБА_1 , було призначено службове розслідування.

За його результатами встановлено, що ОСОБА_1 отримав травму коліна та акубаротравму при виконанні бойового завдання в АДРЕСА_1 , проте вказане твердження підтверджується тільки словами ОСОБА_1 ; позивач написав рапорт від 21.06.2022 з проханням відправлення його на медичне обстеження, проте документального підтвердження наявності підстав (направлення) для вибуття з військової частини до лікувальних закладів, як і інформації про погодження прохання посадовими особами військової частини, не надано; описано в розрізі календарних дат переміщення військовослужбовця ОСОБА_1 поза межами військової частини та в межах України, проте підстави для його перебування у вказаних місцях були відсутні; встановлено відсутність вини військовослужбовця ОСОБА_1 у затримці прибуття до військової частини, а не відсутність вини у зв`язку з безпідставним перебуванням поза її межами з 21.06.2022 по 06.07.2022.

Зауважує, що стосовно неналежного виконання службових обов`язків, на той час, заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення капітаном ОСОБА_2 , під час проведення службового розслідування за фактом нез`явлення з лікування на службу без поважних причин до військової частини старшого сержанта ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2024 №443 призначено службове розслідування.

Звертає увагу, що позивачем до позовної заяви не надано деталізованого розшифрованого з поясненнями по-місячного розрахунку заробітної плати, у зв`язку з чим, не можливо об`єктивно зрозуміти походження твердження ОСОБА_1 про нібито недоплату грошового забезпечення.

Також, позивач не вказує на походження коштів у сумі 90091,75 грн, які надійшли на його банківський рахунок у червні 2022 року.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

09.10.2024 позивач надав суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача. Додатково вказує, що йому нічого не було відомо про наказ 21.06.2022 №207, оскільки його не ознайомлювали ні з цим наказом, ні з матеріалами службового розслідування, яке проведено на підставі даного наказу, ні з наказом командира військової частини від 16.08.2022 №85 «Про результати службового розслідування». Вважає, що проведене на підставі наказу командира військової частини від 27.08.2022 №373 службове розслідування також стосувалося його відсутності у військовій частині з 23.06.2022. Отримання травми при виконанні бойового завдання підтверджується медичними документами, які були досліджені в межах кримінального провадження №0000537. Оформлення та збереження матеріалів службового розслідування є обов`язком відповідача, тому відсутність рапорту від 21.06.2022 у матеріалах службового розслідування від 27.08.2022 не є його виною. Наголошує, що у період з 23.06.2022 по 05.07.2022 проходив обстеження та лікування в закладах охорони здоров`я, що підтверджено медичною документацією, яка долучена до матеріалів службового розслідування від 27.08.2022. Вважає бездіяльність відповідача протиправною та з цих підстав просить позов задовольнити.

15.10.2024 відповідачем подано суду заперечення, у яких більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у відзиві на позовну заяву. Додатково вказує, що позивачу було відомо про проведення службового розслідування від 21.06.2022. Зауважує, що наказом командира військової частини від 12.09.2024 №443 було призначено службове розслідування, за результатами якого складено акт від 20.09.2024 та прийнято наказ від 20.09.2024 №615.

Вказаним розслідуванням встановлено, що первинна медична карта «Форми 100» щодо надання екстреної медичної допомоги та довідка «Форми 5» про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), які є підтвердженням умов та обставин отримання військовослужбовцем поранення (контузії, каліцтва) і, одночасно, підставами для направлення на відповідне лікування, старшому сержанту ОСОБА_1 не видавались. Також, встановлено нововиявлений факт самовільного залишення позивачем розташування Військової частини та незаконного перебування поза її межами, у зв`язку з чим було направлено повідомлення від 20.09.2024 №2887 про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення, відповідальність за скоєння якого передбачена частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України до Територіального управління ДБР, Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зауважує, що медичні форми №027/о, виписки та інші документи, заповнені лікарями закладів охорони здоров`я, містять інформацію про отримання травм тільки зі слів позивача. Відсутність рапорту позивача від 21.06.2022, підтверджується письмовим поясненням тимчасово виконуючої обов`язки начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 . Просить відмовити у задоволенні позову.

У позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду.

09.10.2024 у відповіді на відзив позивач заявив клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

03.09.2024 ухвалою Кіровоградського окружного суду задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження), витребувано від відповідача докази по справі.

14.10.2024 ухвалою суду у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив в адміністративній справі № 340/5744/24 відмовлено, продовжено ОСОБА_1 строк для подання відповіді на відзив.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації (а.с. 15-19).

Наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 №25 від 25.03.2022 ОСОБА_1 призначено стрільцем-помічником гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (а.с. 76).

У вказаній військовій частині позивач проходив військову службу по 09.12.2023, що підтверджується наказом №343 від 09.12.2023 (а.с. 111).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №207 від 21.06.2022 з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню кримінальних правопорушень військовослужбовцями, у тому числі і ОСОБА_1 , відповідальність за вчинення яких передбачена статтями 407, 408 та 429 Кримінального кодексу України, а також встановлення ступеня вини, призначено службове розслідування. Наказано старшому помічнику начальника штабу з кадрів і стройової частини підготувати наказ про призупинення нарахування грошового забезпечення вказаним у наказі військовослужбовцям з 21.06.2022 (а.с. 68).

За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування від 16.08.2022, яким зокрема встановлено, що 22.06.2022 від командира військової частини НОМЕР_1 надійшла усна доповідь про те, що 43 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , у тому числі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 самовільного залишили позиції та відмовились виконувати накази командирів в районі населеного пункту Лисичанськ, та в той день самовільно залишили батальйонний район оборони. Прибувши до тимчасового розташування підрозділу (тилу) в населеному пункті Костянтинівка Донецької області, здали зброю за вказівкою начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 , написали рапорти про відмову від виконання завдань за призначенням в районі бойових дій та самовільно залишили частину. Вказані неправомірні дії, зокрема старшого сержанта ОСОБА_1 , мають ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена статтями 407, 408 та 429 Кримінального кодексу України. Вина визначена у формі прямого умислу (а.с. 69-74).

Відповідно до пунктів 2 та 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2022 №85, зокрема ОСОБА_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності за оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Наказано не виплачувати з 21.06.2022 грошове забезпечення та премію з червня 2022 року, не виплачувати додаткову грошову винагороду з червня 2022 року; з 01.08.2022 поновити виплату грошового забезпечення (а.с. 85-86).

Наказом командира військової частини (з адміністративно-господарської діяльності) НОМЕР_1 від 07.08.2022 №373 призначено службове розслідування стосовно стрільця-санітара 3-го стрілецького відділу 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти старшого сержанта ОСОБА_1 з метою уточнення причин і умов, що сприяли нез`явленню з лікування на службу без поважних причин до військової частини. Наказано призупинити йому виплати грошового забезпечення на час проведення службового розслідування (а.с. 24-25).

За результатами службового розслідування складено акт про проведення службового розслідування від 22.08.2022, згідно якого встановлено, що згідно рапорту від 28.07.2022 стрілець-санітар 3-го стрілецького відділу 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти старший сержант, ОСОБА_1 доповів, що при виконанні бойового завдання в АДРЕСА_1 , отримав травму коліна та акубаротравму. Відчуваючи тривалий час біль в коліні 21.06.2022 ОСОБА_1 написав рапорт із проханням про направлення на медичне обстеження. 23.06.2022 виїхав з м. Константинівка до м. Кропивницький для обстеження та лікування. 24.06.2022 звернувся до сімейного лікаря отримав направлення на госпіталізацію. З 24.06.2022 по проходив медичне обстеження, про свідчать довідки: результати огляду лікаря від 24.06.2022, висновок рентгенограми від результати огляду лікаря від 27.06.2022, направлення на МРТ від медичний висновок та результати від 01.07.2022 та висновок лікаря травматолога від 05.07.2022 про необхідність проведення операції. 06.07.2022 ОСОБА_1 прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 з висновком лікаря. Того ж дня отримав направлення в медичній частині про лікування в військовому госпіталі м. Вінниця. 3 08.07.2022 по 26.07.2022 проходив лікування у «Вінницькому обласному клінічному госпіталі ветеранів війни вінницької обласної ради». 27.07.2022 прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 і написав рапорт на командира 1-ї роти. Виходячи із результатів проведеного розслідування зроблено висновок, що стрілець-санітар 3-го стрілецького відділу 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти старший сержант, ОСОБА_1 прибув після лікування вчасно про, що свідчать надані ним документи. Вина ОСОБА_1 в затримці прибуття у військову частину НОМЕР_1 відсутня. Старшому помічнику начальника штабу з кадрів та стройової частини підготувати наказ про відновлення виплат (а.с. 26-29).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.08.2022 №99 завершено службове розслідування, встановлено відсутність вини ОСОБА_1 в затримці прибуття у військову частину НОМЕР_1 . Наказано підготувати наказ про відновлення виплат позивачу з 21.06.2022 (а.с. 30).

13.01.2024 старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську Левандовським О.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутності в його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України (а.с. 33-36).

Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 05.04.2024 №228 старший сержант ОСОБА_1 дійсно у період з 14.05.2022 по 21.06.2022, з 28.08.2022 по 14.09.2022, з 28.09.2022 по 16.11.2022, з 03.03.2023 по 07.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Лисичанськ Луганської області, н.п. Устинівка Луганської області, н.п. Воронове Луганської обл., с. Велика Костромка Дніпропетровської обл., н.п. Петрівка Херсонської обл., с. Хрещенівка Херсонської обл. (а.с. 22).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2024 №947 грошове забезпечення позивача з 01.06.2022 по 30.06.2022 у загальній сумі складало 8318,46 грн, додаткова винагорода передбачена постановою №168 не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 54).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2024 №948 грошове забезпечення ОСОБА_1 з 01.07.2022 по 31.07.2022 у загальній сумі складало 8367,25 грн, додаткова винагорода передбачена постановою №168 не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 53).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №443 від 12.09.2024 призначено службове розслідування стосовно неналежного виконання службових обов`язків ОСОБА_2 під час проведення службового розслідування за фактом нез`явлення з лікування на службу без поважних причин до військової частини старшим сержантом ОСОБА_1 (а.с. 100зв.).

За результатами вказаного службового розслідування складено Акт від 20.09.2024, у якому встановлено неправомірність дій ОСОБА_1 щодо самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , що призвела до порушення військової дисципліни, встановленого порядку проходження служби та зниження боєздатності підрозділу в умовах воєнного стану. Вина визначена у формі прямого умислу. Вказано, що у діях старшого ОСОБА_1 вбачають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України (а.с. 101зв.-106).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України №2011-XII від 20 грудня 1991 року "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ).

Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) передбачено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється у порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168.

Пунктом 1 постанови №168 (в редакції станом на 01.04.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. 168» було внесено зміни у пункт 1 постанови №168. Зокрема, у абзаці першому цього пункту зазначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Конкретизація умов, визначених положенням пункту 1 постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 доповнено постанову №168 також пунктом 2-1 такого змісту: "Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів".

У обох зазначених постановах Кабінету Міністрів України (№168 і №793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24.02.2022.

Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 №98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за №382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку №260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01.06.2022), а потім окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 (далі - Окреме доручення).

Отже, Міністр оборони України як очільник відповідного міністерства, реалізував делеговані йому повноваження щодо визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям відповідного військового формування - Збройних Сил України, та з метою забезпечення реалізації пункту 1 постанови №168, шляхом прийняття в межах свої повноважень відповідних окремих рішень, визначив на період дії воєнного стану порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також документи для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях та заходах.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що окремі рішення Міністром оборони України прийняті для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів (як умови для виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови №168, у розмірі до 100 000 грн), мають належне юридичне підґрунтя.

Верховний Суд у постанові від 06.06.2024 у справі №400/1217/23, аналізуючи положення Указу Президента України від 03.10.1992 №493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731, вказав про те, що рішення Міністра оборони України від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, від 23.06.2022 №912/з/29 підлягали обов`язковій державній реєстрації, позаяк містять норми, які зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб, встановлюють організаційно-правовий механізм реалізації виплати додаткової винагороди. У той же час Суд відзначив, що така обставина як відсутність їх державної реєстрації, зважаючи на умови, в яких ці рішення Міністром оборони України приймалися, а також те, що вони фактично виконувалися керівниками органів військового управління, штабів угруповань військ, штабів тактичних груп, командирами військових частин упродовж періоду їх дії шляхом документування безпосередньої участі у бойових діях та заходах, є виправданою, має розумне пояснення і не може змінити їх юридичної сили.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 04.12.2024 у справі №240/28055/23 та від 06.12.2024 у справі №200/5172/23.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У період виникнення спірних правовідносин з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення, яке застосовується з 01.06.2022 та визначає умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

У пункті 1 Окремого доручення Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи), а саме виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу України) в районі ведення бойових дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань із відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

У пункті 3 цього Окремого доручення Міністр оборони України установив, що райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Пунктом 5 Окремого доручення Міністр оборони України установив виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) по особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення).

Відповідно до підпунктів 9.4 та 9.7 пункту 9 Окремого доручення до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень, передбачено не включати військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника); відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Визначення військової дисципліни міститься у статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі- Дисциплінарний статут), що означає бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

За приписами статті 45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Згідно зі статтею 48 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до статті 83 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з частиною 1 статті 84 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Положеннями частини 1 статті 86 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту обумовлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом, згідно довідок військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2024 №947 та №948 додаткова винагорода, передбачена постановою №168 у період з 01.06.2022 по 31.07.2022 не нараховувалась та не виплачувалась.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для невиплати позивачу додаткової грошової винагороди у розрахунку 100000,00 гривень на місяць з 01.06.2022 по 21.06.2022 та додаткової винагороди у розрахунку 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період військової служби з 22.06.2022 по 31.07.2022, передбачених постановою №168, стало накладення дисциплінарного стягнення за самовільне залишення позицій позивачем, відмову виконувати накази в районі населеного пункту Лисичанськ та самовільне залишення у той самий день батальйонний район оборони.

Зокрема, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2022 №85 за результатами службового розслідування встановлено, що 22.06.2022 від командира військової частини НОМЕР_1 надійшла усна доповідь про те, що 43 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , у тому числі ОСОБА_1 , 20.06.2022 самовільного залишили позиції та відмовились виконувати накази командирів в районі населеного пункту Лисичанськ, та в той день самовільно залишили батальйонний район оборони. Прибувши до тимчасового розташування підрозділу (тилу) в населеному пункті Костянтинівка Донецької області, здали зброю за вказівкою начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 , написали рапорти про відмову від виконання завдань за призначенням в районі бойових дій та самовільно залишили частину.

Відповідно до пунктів 2 та 4 вказаного наказу за порушення вимог статей 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту, статей 407, 408 та 429 Кримінального кодексу України, що виразилось у відмові виконувати накази командирів, самовільному залишенні поля бою, самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 , зокрема ОСОБА_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Наказано не виплачувати з 21.06.2022 грошове забезпечення, премію - з червня 2022 року, додаткову грошову винагороду - з червня 2022 року; з 01.08.2022 поновити виплату грошового забезпечення.

Суд звертає увагу, на те, що вказаний наказ, яким позивача позбавлено виплати додаткової грошової винагороди не є предметом спору, позивачем не оскаржується, є чинними та не скасованим. Доказів протилежного суду не надано.

Оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2022 №85 не є предметом оскарження, суд не надає йому правову оцінку.

Враховуючи встановлені обставини та те, що наказ, на підставі якого позивача позбавлено виплати додаткової винагороди є чинним та не є предметом оскарження, суд вважає, що підстави для визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розрахунку 100000,00 гривень на місяць пропорційне часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії відсутні.

Також відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розрахунку 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період військової служби з 22.06.2022 по 30.06.2022 та з 01.07.2022 по 31.07.2022.

Щодо посилань позивача на наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.08.2022 №99 «Про результати службового розслідування», згідно з яким констатована відсутність його вини у затримці прибуття у військову частину, суд зазначає наступне.

Зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №207 від 21.06.2022 вбачається, що службове розслідування відносно позивача було призначено на підставі його рапорту від 25.07.2022 з метою уточнення причин і умов, що сприяли нез`явленню з лікування на службу без поважних причин.

Обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення за відмову виконувати накази командирів, самовільного залишення поля бою, самовільного залишення військової частини під час вказаного службового розслідування під час вказаного службового розслідування не встановлювались, що підтверджується актом про проведення службового розслідування від 22.08.2022.

Крім цього, на переконання суду, винесення постави про закриття кримінального провадження №0000537 від 13.01.2024 відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України не скасовує накладене на нього командиром військової частини дисциплінарне стягнення та не є підставою для виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою №168.

Водночас, як вбачається зі змісту довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 05.04.2024 №228, вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни), а тому не є беззаперечною підставою для виплати додаткової грошової винагороди.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що такі отримали достатню оцінку.

Решта доводів сторін не спростовують висновків суду у даній справі.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь які докази, фактичні дані чи інформація, виходячи з яких суд може зробити висновок про протиправну бездіяльність відповідача.

Відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій та неупереджено.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2024 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК