Справа № 200/6189/24
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року Справа№200/6189/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 дати вказівку помічнику командира військової частини з фінансово-економічної служби - начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову винагороду в розмірі 70000,00 грн за 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових завдань з 01 по 30 квітня (включно) 2024 року, передбачену абзацом 2 пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він, перебуваючи на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 , у період з 01 по 30 квітня 2024 року (сумарно 30 днів) виконував бойові завдання під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником в районі н.п. Красногорівка Покровського району Донецької області на відстані виконання бойових завдань зведеним стрілецьким взводом 2-ої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 першого ешелону оборони на позиціях відділення " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", "Прометей" взводного опорного пункту ротного опорного пункту 2-ої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим позивачу на підставі абзацу 2 пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" відповідачем мала бути додатково виплачена одноразова винагорода у розмірі 70000,00 грн.

Разом із тим, вказана одноразова винагорода відповідачем позивачу виплачена не була ані у травні 2024 року, під час його перебування на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 , ані у подальшому - після переведення до Військової частини НОМЕР_2 .

У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача із заявою від 26.07.2024 року щодо нарахування і виплати одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн (додавши до неї відповідні документи), однак відповіді на це звернення не отримав.

Наведені обставини стали приводом для звернення до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законом.

Так, у відзиві на позов відповідач вказує на те, що позивач був зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 і на всі види забезпечення відповідно до наказу командира частини від 01.02.2023 року № 33 та виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 і знятий з усіх видів забезпечення згідно з наказом командира частини від 26.05.2024 року № 150 у зв`язку з вибуттям до нового місця несення військової служби, а саме - до Військової частини НОМЕР_2 .

У період з 01.04.2024 року по 30.04.2024 року (30 днів сумарно) позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

Згідно з листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 24.05.2024 року № 220/13/3908 командирам військових частин визначено: вести облік днів для виплати одноразової грошової винагороди з 01.04.2024 року; забезпечити видання наказів про виплату одноразової винагороди особовому складу, у якого право на отримання одноразової винагороди настало у квітні та травні 2024 року, не пізніше 05.06.2024 року; забезпечити обрахування потреби в коштах для виплати одноразової грошової винагороди на підставі наказів про виплату до 05.06.2024 року; забезпечити виплату військовослужбовцям одноразової винагороди з наявних асигнувань до 07.06.2024 року.

04.06.2024 року на підтвердження вищевказаних обставин щодо безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, Військовою частиною НОМЕР_1 була видана довідка № 2021, за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 , яка є підставою для надання позивачу одноразової додаткової грошової винагороди у розмірі 70000,00 грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року № 168.

Враховуючи, що позивач вибув до нового місця несення військової служби - Військової частини НОМЕР_2 , вказана довідка була надана до Військової частини НОМЕР_2 для здійснення нарахування і виплати позивачу одноразової додаткової винагороди.

Отже, на переконання відповідача, оскільки після 26.05.2024 року позивач перебував на всіх видах забезпечення у Військовій частині НОМЕР_2 , то саме до цієї частини він повинен був звертатися за виплатою одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн.

Позивачем було надано до суду відповідь на відзив, у якій позивач проти викладених у відзиві доводів відповідача заперечує та просить суд повністю задовольнити позов.

Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, у яких він наполягає на тому, що за виплатою одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн позивач повинен був звертатися саме до Військової частині НОМЕР_2 , оскільки відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 року № 260, виплата грошового забезпечення відбувається за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні, а позивач з 26.05.2024 року був виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення і надалі перебував на всіх видах забезпечення (в тому числі грошовому) у Військовій частині НОМЕР_2 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.09.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/6189/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Одночасно даною ухвалою судом витребувано додаткові докази у сторін по справі.

На виконання вимог ухвали від 10.09.2024 року позивачем було подано до суду заяву, в якій він повідомив про неможливість надання витребуваних доказів через їх відсутність.

Відповідачем вимоги ухвали суду від 10.09.2024 року виконані частково.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_3 (дата видачі - 08.08.2024 року, дійсний до 08.08.2034 року), РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Як видно зі змісту посвідчення серії НОМЕР_5 від 30.04.2015 року, позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2023 року № 33 позивач був зарахований до списків особового складу частини і на всі види забезпечення.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.05.2024 року № 150 позивача було виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям до нового місця несення військової служби - Військової частини НОМЕР_2 .

У період з 01.04.2024 року по 30.04.2024 року (30 днів сумарно) позивач, перебуваючи на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 , брав участь у заходах, які необхідні для забезпечення оборони України, що підтверджується довідкою від 04.06.2024 року № 2021 за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 та не заперечується відповідачем.

Відповідно до вказаної довідки вона є підставою для надання особі одноразової додаткової грошової винагороди у розмірі 70000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова КМУ № 168).

Згідно з наданою суду довідкою від 25.09.2024 року № 3782 щодо розміру нарахованого та виплаченого позивачу грошового забезпечення за період з квітня по червень 2024 року протягом зазначеного періоду одноразова додаткова винагорода у розмірі 70000,00 грн за Постановою КМУ № 168 відповідачем позивачу не виплачувалась.

Як вказується відповідачем, довідка від 04.06.2024 року № 2021 про участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, після її оформлення була надана до нового місця несення служби позивачем - до Військової частини НОМЕР_2 , для нарахування і виплати одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн.

Доказів на підтвердження цих обставин відповідачем суду не надано.

19.07.2024 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 з рапортом про нарахування і виплату одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн згідно з Постановою КМУ № 168 на підставі довідки від 04.06.2024 року № 2021.

Відповідно до відмітки, яка міститься на вказаному рапорті (датована 22.07.2024 року) одноразова додаткова винагорода у розмірі 70000,00 грн згідно з Постановою КМУ № 168 позивачу "Не підлягає виплаті у зв`язку з тим, що в період в зазначеній довідці перебував у штаті в/ч НОМЕР_1 . Тому пропоную звернутися в частину НОМЕР_1 ".

26.07.2024 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо нарахування та виплати одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн за Постановою КМУ № 168 на підставі довідки від 04.06.2024 року № 2021.

Факт одержання цієї заяви відповідачем у відзиві не заперечується, однак відповіді на дану заяву до суду не надано (як вказує позивач, заява була залишена без реагування).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, а також стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до положень частини 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частина 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань кваліфікованим особовим складом, а також враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова КМУ № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови КМУ № 704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється у порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 року № 260 (далі - Порядок № 260).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про ведення воєнного стану в Україні" (затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року) в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Надалі Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався і триває на сьогодні.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

28.02.2022 року на виконання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про ведення воєнного стану в Україні", а також Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію" була прийнята Постанова КМУ № 168.

Згідно з абзацом 2 пункту 1-1 Постанови КМУ № 168, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2024 року № 419 внесено зміни до Постанови КМУ № 168, у тому числі до абзацу 2 пункту 1-1 цієї постанови.

Так, відповідно до положень абзацу 2 пункту 1-1 Постанови КМУ № 168, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2024 року № 419, визначено, на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2024 року № 419 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 квітня 2024 року.

Як видно зі змісту довідки Військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2024 року № 2021 про безпосередню участь особи у виконанні бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника, у період з 01.04.2024 року по 30.04.2024 року (30 днів сумарно обчислених) позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Ця довідка є підставою для надання особі одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн, передбаченої Постановою КМУ № 168.

Отже, виходячи з положень абзацу 2 пункту 1-1 Постанови КМУ № 168, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2024 року № 419 (яка відповідно до пункту 2 цієї постанови застосовується з 01.04.2024 року), позивач має право на виплату одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн, передбаченої Постановою КМУ № 168, за період з 01.04.2024 року по 30.04.2024 року (30 днів сумарно обчислених), що відповідачем у відзив на позов жодним чином не заперечується.

Відповідно до пункту 8 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Наказом Міністерства оборони України від 21.05.2024 року № 339 Порядок № 260 був доповнений розділом XXXVII "Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану", яким, серед іншого, передбачено перелік документів, якими здійснюється підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань.

Згідно з пунктом 3 наказу Міністерства оборони України від 21.05.2024 року № 339 цей наказ набирає чинності з дня його опублікування та застосовується з 01 квітня 2024 року.

Суд зауважує, що вказаний наказ Міністерства оборони України був опублікований та набрав чинності 05.06.2024 року і на момент існування спірних у цій справі правовідносин (01.04.2024 року - 30.04.2024 року), як і на момент видачі відповідачем довідки № 2021 щодо участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України (04.06.2024 року), Порядком № 260 не було визначено конкретного переліку документів, якими здійснюється підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань.

З огляду на таке, довідка відповідача від 04.06.2024 року № 2021 щодо участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, є належним і достатнім доказом участі позивача у відповідних заходах, що не заперечується відповідачем.

Судом установлено, що у спірний період з 01.04.2024 року по 30.04.2024 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 і саме у цій частині перебував на усіх видах забезпечення, у тому числі на грошовому.

Зі списків особового складу цієї військової частини та усіх видів забезпечення позивач був виключений (знятий) лише за наказом від 26.05.2024 року № 150 у зв`язку з вибуттям до нового місця несення військової служби - Військової частини НОМЕР_2 .

При цьому під час виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з позивачем був проведений відповідний розрахунок (без нарахування і виплати одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн за Постановою КМУ № 168).

Відтак, виходячи з положень пункту 8 розділу I Порядку № 260, одноразова грошова допомога у розмірі 70000,00 грн згідно з Постановою КМУ № 168 за період з 01.04.2024 року по 30.04.2024 року мала бути виплачена позивачу саме відповідачем.

Суд зазначає, що оформлення та видача відповідачем довідки № 2021 стосовно участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, лише 04.06.2024 року жодним чином не впливає на обов`язок відповідача щодо нарахування і виплати позивачу одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн за Постановою КМУ № 168, оскільки, як вже було вказано вище, у спірний період позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 і перебував на грошовому забезпеченні цієї частини.

При цьому пункт 2 розділу XXXVII Порядку № 260, на який посилається відповідач, обґрунтовуючи надання довідки від 04.06.2024 року № 2021 до Військової частини НОМЕР_2 для здійснення нарахування і виплати позивачу одноразової додаткової винагороди згідно з Постановою КМУ № 168, не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки даний пункт передбачає невиплату одноразової винагороди тим військовослужбовцям, які вибувають до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу частини та мають менше 30-ти днів виконання бойових (спеціальних) завдань (інформація про що вказується у наказі командира військової частини), тоді як у даному разі позивач має повних 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань.

Крім того, розділом XXXVII "Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану" Порядок № 260 був доповнений наказом Міністерства оборони України від 21.05.2024 року № 339, який набрав чинності 05.06.2024 року, тобто вже після видачі відповідачем довідки від 04.06.2024 року № 2021.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не було нараховано та виплачено на користь позивача одноразову додаткову винагороду в розмірі 70000,00 грн за Постановою КМУ № 168 за 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових завдань з 01.04.2024 року по 30.04.2024 року.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд вважає за необхідне зазначити таке.

У позовній заяві позивач просить суд зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 дати вказівку помічнику командира військової частини з фінансово-економічної служби - начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову винагороду в розмірі 70000,00 грн за 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових завдань з 01 по 30 квітня (включно) 2024 року, передбачену абзацом 2 пункту 1-1 Постанови КМУ № 168.

Суд зауважує, що у даному випадку відповідачем було допущено бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн згідно з Постановою КМУ № 168. При цьому таке нарахування і виплата мають бути здійснені відповідачем як військовою частиною, в якій позивач протягом спірного періоду проходив військову службу та перебував на грошовому забезпеченні (тобто, власне, самою військовою частиною, а не окремими посадовими особами цієї частини).

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина та інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в даній Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З огляду на викладене, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, з метою повного та ефективного захисту і відновлення порушених прав позивача, застосувавши положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн згідно з Постановою КМУ № 168;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн за 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових завдань з 01 по 30 квітня (включно) 2024 року, передбаченої абзацом 2 пункту 1-1 Постанови КМУ № 168.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, із застосуванням положень частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати ним понесено не було, отже, відшкодуванню вони не підлягають.

Керуючись положеннями Конституції України, Законами України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановами Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", наказом Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", Указом Президента України "Про ведення воєнного стану в Україні" та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) одноразової додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн за 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових завдань з 01 по 30 квітня (включно) 2024 року, передбаченої абзацом 2 пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Повне судове рішення складене 09 грудня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч