Справа № 120/16245/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

12 грудня 2024 р. Справа № 120/16245/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Віятик Наталія Володимирівна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідачем у даній позовній заяві вказана фізична особа, яка не є підприємцем, судом на підставі частини 3 статті 171 КАС України зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача

З отриманої відповіді від 11.12.2024 №960452 вбачається, що за даними Єдиного державного демографічного реєстру місце реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись із позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до статті 160 КАС України, визначено, що в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Так, позивачем у позовній заяві зазначено адресу відповідача: АДРЕСА_1 .

В той же час, як зазначалося судом, згідно отриманої 11.12.2024 інформації за даними Єдиного державного демографічного реєстру місце реєстрації, місцем реєстрації відповідача є АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивачем у позовній заяві зазначено не вірну адресу реєстрації відповідача, що вказує на невідповідність позовної заяви вимогам п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Окремо звертаю увагу, що ч. 6 ст. 18 КАС України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Як вбачається з позовної заяви, в ній не вказано інформацію щодо наявності чи відсутності електронного кабінету у позивача та відповідача.

Так, згідно ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право на звернення до суду в інтересах інших осіб.

За визначенням, що міститься в п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Як слідує із матеріалів справи даний позов заявлено позивачем як суб`єктом владних повноважень. Однак, позивачем не зазначено правової підстави для звернення до суду, зокрема не вказано норми закону, якою суб`єкт владних повноважень наділяється правом на звернення до суду з позовом до особи про стягнення коштів, набутих такою особою під час проходження публічної (військової) служби.

Так, в мотивувальній частині позовної заяви представник військової частини зазначив, що відповідачу з 03.11.2023 по 31.01.2024 нараховано та виплачено грошове забезпечення, премія та додаткова винагорода в сумі 69637,59 грн., адже останній самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Також, представник позивача вказав, що згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2024 №230, відповідачу було припинено виплату грошового забезпечення.

При цьому, обґрунтовуючи право звернення до суду з даним позовом представник військової частини покликався на приписи ч. 1 ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", якими встановлено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Таким чином, право військової частини на звернення до суду з позовом про відшкодування завданої військовослужбовцем шкоди законодавець пов`язує з виникненням однієї з підстав, а саме:

- у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби;

- у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби.

Втім, в позовній заяві позивач стверджує, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2024 №230 відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності. При цьому, до матеріалів позовної заяви не надано доказів звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби.

Таким чином позивачу в якості викладу обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, необхідно навести законодавчо визначені підстави, які надають чи передбачають можливість звернення позивача з даним позовом до суду.

Окрім того, частиною 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

В межах даного адміністративного позову позивачем заявлено позовну вимогу щодо стягнення коштів.

Відтак, до даних правовідносин застосовується 3-місячний строк звернення до суду.

Разом з тим, визначаючись щодо початку перебігу строку звернення до суду з вищезазначеними вимогами, слід звернути увагу, що розмір заявленої позивачем шкоди встановлено за наслідками службового розслідування проведеного Військовою частиною НОМЕР_1 .

Як свідчать матеріали справи, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №230 від 13.05.2024, факт самовільного залишення військової частини у період з 03.11.2023 по 31.01.2024 матроса ОСОБА_1 та вина військовослужбовця повністю доведена наявними матеріалами службового розслідування про що видано наказ №105 від 11.03.2024.

Більше того, вищевказаним наказом на помічника командира батальйону з правової роботи військової частини НОМЕР_1 покладено обов`язок забезпечити претензійну роботу щодо стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих грошових коштів, в судовому порядку.

З аналізу вищезазначених обставин слідує, що трьохмісячний строк звернення військової частини НОМЕР_1 з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заподіяної шкоди в розмірі 69637,59 грн пропущено, оскільки з даним адміністративним позовом представник позивача звернувся лише 05.12.2024.

При цьому, клопотання про поновлення такого строку звернення представником позивача до матеріалів справи додано не було.

У відповідності до положень частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Також, відповідно до пункту 5 частини 5 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 4 статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак в порушення даної норми представником військової частини не додано до позовної заяви доказів того, що ОСОБА_1 перебуває чи перебував на забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, не надано наказ №105 від 11.03.2024 "Про підсумки службового розслідування", в якому встановлено факт переплати грошового забезпечення відповідачу.

Поряд з цим варто звернути увагу позивача, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №230 від 13.05.2024 містить інформацію щодо переплати відповідачу грошового забезпечення і премії в розмірі 82172,34 грн, однак заявлена сума відшкодування становить 69637,59 грн.

Докази на підтвердження вищевказаного не долучено до матеріалів позовної заяви, чим порушено частину 4 статті 161 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В силу приписів п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, встановлено ставку судового збору в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01.01.2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено на рівні 3028 грн.

Таким чином, ставка судового збору за подання суб`єктом владних повноважень адміністративного позову майнового характеру становить не менше 3028,00 грн.

Згідно з прохальною частиною позову військова частина НОМЕР_1 фактично заявила вимоги майнового характеру на суму 69637,59 грн. Тому розмір судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до адміністративного суду з відповідною позовною вимогою становить 3028,00 грн.

Водночас до позовної заяви не додано документа про сплату судового збору у зазначеному розмірі.

Отже, позовна заява не відповідає вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України.

Підстав для звільнення позивача від сплати судового збору не вбачаю, доказів на підтвердження наявності пільг щодо сплати судового збору, передбачених статтею 5 Закону України "Про судовий збір", до позовної заяви не додано.

З огляду на викладене позивачу слід надати докази сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн за наступними реквізитами: одержувач: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA4002856, призначення платежу: *;101;(код ЄДРПОУ для юридичних осіб, РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України для фізичних осіб); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд.

Частинами 1, 2 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене вважаю, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків останньої, визначених в мотивувальний частині ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу у 10- денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

3. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна