Справа № 204/8253/24
Суддя: Чудопалова С. В.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/8253/24
Провадження № 2-а/204/76/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

27 листопада 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Чудопалової С.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами справи) в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Мельник Віталій Валентинович до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в с т а н о в и в :

Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат Мельник В.В. звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст. 126 КУпАП . В обґрунтування позову покликався на те, що з оспорюваною постановою він не згідний, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Оскаржувана постанова обґрунтована тим, що позивач 18.08.2024 о 17.36 год. у м.Дніпро вул.Тітова, 29-Б керував т/з при цьому не мав права на керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР України та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400грн. Зазначив, що позивач є власником електроскутераMAXXTER TRICE, потужністю 1000 Вт. (1 кВт.), який відноситься до електроскутерів потужністю до 3 кВт, за своїми характеристиками прирівнюється до електровелосипеду та не потребує наявності посвідчення водія та реєстрації у сервісному центрі МВС. Про що було повідомлено відповідача. Враховуючи, що адміністративну відповідальність за порушення вимог п.2.1.а ПДР, може нести виключно водій механічного транспортного засобу, до якого електроскутер позивча не належить, тому вважає, що позивач не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення перебаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Ухвалою судді від 11.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та надано строк для подачі відзиву, відповіді на відзив. 17.09. 2024 від відповідача ДПП до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначив, що працівник поліції, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оцінив всі обставини справи, а також докази вчинення адміністративного правопорушення, а тому стягнення застосовано без порушення, в межах санкції ч.2 ст. 126 КУпАП. 26.09.2024 від представника позивача адвокат Мельник В.В. надійшла відповідь на відзив, зазначив, що не погоджуються з доводами відповідача , зазначив, що відповідач у своєму відзиві наполегливо стоїть на своєму що електричний скутер MAXXTER TRICE, яким керував Позивач відповідно до п.2.13 ПДР України належить до мопедів, моторолерів та інших двоколісних транспортних засобів, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Однак відповідач ігнорує, твердження пункту 1.10 ПДР України, де зазначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт Звідси можна зробити висновок, що до мопедів, моторолерів та інших двоколісних транспортних засобів відносяться ті, що мають електродвигун потужністю від 3 кВт до 4 кВт. Крім того, відповідач як на доказ провини позивача посилається на відеозапис з нагрудного відеореєстратора, на якому позивач начебто надав пояснення, де він не заперечував, що керував транспортним засобом MAXXTER TRICE, без номерного знаку та не мав посвідчення водія відповідної категорії. Але, позивач намагався донести працівникам поліцію, що для електротранспорту потужністю до 3 кВт., до якого належить його електричний скутер MAXXTER TRICE, відповідно до ПДР України, не потрібно отримувати ні номерний знак, ні мати при собі посвідчення водія відповідної категорії. На підтвердження своїх слів позивач надавав працівникам поліції відповідні технічні документи на електричний скутер MAXXTER TRICE, що як раз і зафіксовано на відеозапису, однак поліціянти у весь час стверджували що це не скутер, а мопед, моторолер чи інший двоколісний транспортний засіб оскільки його електродвигун потужністю до 4 кВт. Вважає доводи відповідача безпідставними, позаяк правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, та Правил дорожнього руху України.

Частиною першою та другоюстатті 12 КАС Українипередбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним. Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.268,269,271,286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положенняКАС Українине містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5ст. 262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 18.08.2024 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Так, зі змісту постанови вбачається ОСОБА_1 18.08.2024о 17.45 год. у м.Дніпро вул.Тітова, 29-Б воій керував т/з при цьому не мав на керування транспортними засобоми, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР України та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу(а.с.7). Відповідно до ч.2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Однак, суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону , необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідно дост. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Відповідно до ч.1ст. 9 КУпАПадміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАПобов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно дост. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Правове регулювання суспільних відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання встановлюютьсяЗаконом України «Про дорожній рух». Відповідно дост. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Положеннямист. 16 Закону України «Про дорожній рух»визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.2 ч.1ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію»поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 "Про правила дорожнього руху"затвердженоПравила дорожнього руху(далі -ПДР). За правиламип.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Пунктом 1.1.ПДР визначено, що ці Правила відповідно доЗакону України "Про дорожній рух"встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Відповідно доп.1.9. ПДРособи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Так, у п.п. "а", "б"п.2.1.ПДР зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Згідно із п.п. «а» п. 2.4 ПДРУкраїни на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Згідноп.п. «г» п. 2.3 ПДРУкраїни, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів. Пунктом «в» п. 2.9 ПДРвизначено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Частиною 2статті 126 КУпАПпередбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Статтею 251 КУпАП Українивизначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. При цьому, згідно зст. 72 КАС Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно дост. 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Так, згідно п 2.13 ПДРУкраїни, транспортні засоби належать до таких категорій:-А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Пунктом 1.10 ПДРУкраїни визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Відповідно доп. 1.10 ПДРмопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Отже, з порівняння понять «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» вбачається, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт. Отже, електроскутер можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт. Пунктом 1.10 ПДРУкраїни наведено перелік термінів, що використовуються у цих Правилах, де розмежовано значення кожного із них. Так, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Таким чином,Правилами дорожнього рухуУкраїни розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №278/3362/15-к від 01.03.2018 року. Так, у позовній заяві позивач повністю заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, так як він не є суб`єктом вчинення вказаного правопорушення, оскільки транспортний засіб електроскутер, яким він керував, не є механічним транспортним засобом і не підлягає державній реєстрації, адже має потужність двигуна менше ніж 3 кВт. У матеріалах справи міститься технічний паспорт на електроскутер марки MAXXTER TRICE, (а.с. 11). Оскільки електроскутер марки «MAXXTER TRICE» - це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до позивача. Проте відповідачем не перевірено та не надано письмових доказів щодо технічних характеристик двигуна вказаної моделі електроскутера. Тобто, відповідачем не перевірено та не надано письмових доказів щодо того, чи має електроскутер марки «MAXXTER TRICE » потужність електродвигуна більшу ніж 3 кВт і чи належить до механічних транспортних засобів, а також чи є позивач суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1 «а» та п.2.9«в» Правилдорожнього руху може нести виключно водій механічного транспортного засобу. Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі. Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа. Згідност. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, відповідно до частини 2 та 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справи. Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підставі доказів, отриманих у встановленому законом порядку. Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення. Також, згідно абз. 1 та 2 ч.2ст. 7 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Аналіз положень вказаних статейКУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення та до неї не долучено жодних доказів, пояснень свідків, що свідчили б про наявність вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, за які він притягнутий до відповідальності. Водночас, приписами частини 3статті 283 КУпАПпередбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис саме події порушенняПравил дорожнього руху, то наданий суб`єктом владних повноважень відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 31.01.2019 у справі № 464/2309/17 та від 19.02.2020 у справі №524/1284/17. Більше того, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у ній. Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, відповідачем не надано. Згідност. 62 Конституції Українивина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказані вище обставини та відсутність належних доказів свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог Правил дорожього руху, що у свою чергу свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП,за які позивача було піддано адміністративному стягненню. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем порушено норми вищезазначених нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2862260 від 18.08.2024 слід скасувати, а провадження у справі закрити. Крім того, ураховуючи вимоги частини 1статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючисьстаттею 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Мельник Віталій Валентинович задовольнити. Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2862260 від 18.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1211 грн.20 коп. Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії. Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя С.В.Чудопалова