Справа № 366/1971/24
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 366/1971/24 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Іванківського районного суду Київської області від 02.10.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, за участю третьої особи - поліцейського відділення поліції № 4 (м. Рогатин) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області Максимів Руслана Степановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2430162, винесену 19.06.2024, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), закривши провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 02.10.2024 позов задоволено:

- постанову поліцейського відділення поліції № 4 (м. Рогатин) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Максиміва Руслана Степановича, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2430162, винесену 19.06.2024, скасовано;

- провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП.

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на корить ОСОБА_1 витрати, пов?язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач постановою Іванківського районного суду Київської області від 06.11.2023 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання про стягнення суми судового збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 26.02.2024 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а постанову Іванківського районного суду Київської області від 06.11.2023 - залишено без змін.

Третя особа 19.06.2024 виніс відносно позивача постанову серії ЕНА № 2430162, згідно з якою позивач, 19.06.2024 о 16 год. 47 хв. в м. Рогатин по вул. Галицька, 45, керував сідельним тягачем у складі із напівпричепом марки DAF XF 105.460 з д.н.з. НОМЕР_1 у напрямку м. Львів, порушив вимогу наказового дорожнього знаку 4.11, під час перевірки документів встановлено, що водій позбавлений керування ТЗ Київським апеляційним судом від 26.02.2024, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що констатуючи факт порушення позивачем ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 4 ст. 126 КУпАП, третя особа, здійснюючи винесення оскаржуваної постанови за санкцією ч. 4 ст. 126 КУпАП, вірно застосувала положення ч. 2 ст. 36 КУпАП та наклала адміністративне стягнення на позивача за санкцією ч. 4 ст. 126 КУпАП. Суд першої інстанції вказав, що факт керування позивачем, який позбавлений права керування транспортним засобом ніким не оспорюється, а відтак кваліфікація дій позивача за ч. 4 ст. 126 КУпАП є вірною. Неправомірність оскаржуваної постанови в частині недоведеності порушення позивачем вимог дорожнього знаку 4. 11 ПДР не спростовує факту керування транспортним засобом позивачем як особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

У свою чергу, суд першої інстанції вказав про те, що при винесенні оскаржуваної постанови третьою особою порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений статтями 278 та 279 КУпАП, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина третя статті 308 КАС).

Отже, визначені КАС межі перегляду справи апеляційним судом передбачають перевірку рішення суду першої інстанції лише в тій частині, в котрій воно було оскаржене, і лише з урахуванням наведених в апеляційній скарзі доводів.

У постанові від 24.04.2024 у справі № 580/4684/22 Верховний Суд наголосив, що закріплений у КАС принцип диспозитивності вимагає повного врахування змісту апеляційної скарги; тобто слід виходити не лише з того, в якій частині оскаржується рішення суду, а й з підстав, за яких особа, що подала скаргу, просить скасувати чи змінити рішення.

Водночас, виключенням, коли суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги є факт встановлення під час розгляду справи порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308 КАС).

Проте, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції не встановив наявність порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Скаржник не оспорює правильність висновків суду першої інстанції в частині наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП. У зв`язку із цим, колегія суддів оскаржуване рішення суду у цій частині не перевіряє.

Водночас, в апеляційній скарзі відповідач навів заперечення виключно щодо мотивів суду першої інстанції в частині порушення процедури винесення оскаржуваної постанови. Саме ці доводи є предметом даного апеляційного провадження.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вказав про те, що поліцейський не з`ясував у позивача його позицію про те, чи погоджується він на розгляд справи на місці вчинення правопорушення, а не за місцем обліку керованого ним транспортного засобу чи місце його проживання, не оголосив хто саме розглядає справу про адміністративне правопорушення, не роз`яснив позивачу його права та обов`язки, не надав можливості та часу скористатися правовою допомогою та іншими правами.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що вказані обставини не були підставою для звернення позивача до суду, який у позовній заяві не навів доводів про порушення відповідачем процедури винесення оскаржуваної постанови, не роз`яснення йому прав та обов`язків, ненаданням можливістю скористатись правовою допомогою. При цьому, відповідні пояснення та докази щодо цих обставин судом не вимагалися й від відповідача.

У зв`язку із відсутністю вказаних доводів позивача, а також і відповідних вимог суду, відповідач не мав підстав для здійснення їх спростування.

У зв`язку із цим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі підстав позову, надавши при цьому оцінку обставинам щодо яких учасники справи не наводили своїх доводів, заперечень та міркувань.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що спірна справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення порушення у силу закону, а не в силу думки особи, яка притягається до відповідальності.

Позивач не навів заперечень та не надав доказів тому, що йому не було відомі та не були роз`яснені його права або ж не надано змоги скористатись правовою допомогою за його клопотанням. Також позивач не навів відомостей про те, що йому була невідома особа, яка виносила оскаржувану постанову.

Відсутність же у наданих відповідачем відеозаписах запису про представлення посадової особи, яка розглядає дану справу, а також запису про роз`яснення позивачу його прав, за даних обставин не є свідченням того, що відповідних роз`яснень дійсно не було надано.

Таким чином, міркування суду у цій частині є припущеннями, які не встановлені у визначеному законом порядку.

Окрім того, порушення процедури прийняття оскаржуваної постанови, на які послався суд, не спростовують факту наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення та не звільняють його від відповідальності за таке порушення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області задовольнити.

Скасувати рішення Іванківського районного суду Київської області від 02.10.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, за участю третьої особи - поліцейського відділення поліції № 4 (м. Рогатин) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області Максимів Руслана Степановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова