Справа № 753/21682/24
Суддя: Маркєлова В. М.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/245/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М., розглянувши за наявними матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 01.11.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування позову зазначив, що 09 жовтня 2024 року йому, ОСОБА_1 (надалі - Позивач, ОСОБА_1 ) була вручена повістка (відривна частина без номера та дати), відповідно до змісту якої Позивачу 09.10.2024 року о 17:20 годині необхідно з?явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі - Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з метою оновлення даних.

09 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 склав протокол N?499 про адміністративне правопорушення (надалі - Протокол № 499), згідно якого 09.10.2024 року о 18:00:00 громадянин ОСОБА_1 отримав направлення за № 1443 на проходження медичного огляду в позаштатній військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак після отримання направлення на проходження медичного огляду не дотримався вимог абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХII від 21.10.1993 року а саме, - відмовився від проходження медичного огляду (ВДК), тим самим не виконав свій військовий обов?язок, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною третьої статті 210-1 КУпАП.

10 жовтня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 виніс постанову № 499 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу підготовку та мобілізацію» N? 3543-XII від 21.10.1993 року а саме, відмовився від проходження медичного огляду (ВДК), тим самим не виконав свій військовий обов?язок, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною третьої статті 210-1 КУпАП.

10 жовтня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 виніс постанову № 499 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (надалі - Постанова № 499), якою на Позивача накладено адміністративае стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

Позивач вважає Постанову № 499 протиправною, складеною з мотивів упередженості та особистої неприязні посадових осіб Відповідача, а відтак такою, що підлягає скасуванню, з таких підстав.

Порядок складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення визначений

Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року № 3 (надалі - Інструкція). Зміст Інструкції свідчить, що законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб?єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності. Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об?єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов?язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім?я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачаєвідповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Пунктом 6 Розділу ІІ Інструкції визначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов?язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Як вбачається із Протоколу № 499, в ньому взагалі відсутні посилання на будь-які документи, які до нього долучають та на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність у діях Позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідальність за ч. 3 статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Разом з цим, згідно з фабулою правопорушення, викладеною у Постанові № 499, 09.10.2024 ОСОБА_1 отримав направлення за № 1443 на проходження медичного огляду в позаштатній військово-лікарській комісії

ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак після отримання направлення на проходження медичного огляду не дотримався вимог абз. З ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку мобілізацію» № 3543-ХII від 21.10.1993 року а саме, відмовився від проходження медичного огляду (ВДК), тим самим не виконав свій військовий обов?язок, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною третьої статті 210-1 КУпАП. Тобто, Відповідач інкримінує Позивачу не порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, а невиконання військового обов`язку.

У свою чергу, ч. 3 с. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначає, що військовий обов?язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов?язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку, що не охоплюється фабулою інкримінованого Позивачу правопорушення. Відповідно, фабула правопорушення, викладена у Постанові № 499 (як і в Протоколі № 499), не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Ознаки об?єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у Постанові № 499 не зазначені.

Відповідач жодного направлення за № 1443 на проходження медичного огляду в позаштатній військово-лікарській комісії Позивачу не вручав і отримати не пропонував. Не містять матеріали про адміністративне правопорушення відносно Позивача, ані оформлення Відповідачем направлення за № 1443, ані підпису Позивача про його отримання, ні будь-якого іншого документу про відмову проходження ВЛК. Жодного документа з цього приводу до Протоколу № 499 не додано.

Пояснення ж Позивача про необхідність збору медичних документів, вчинені ним у Протоколі № 499 не свідчать ні про отримання направлення на ВЛК, ні про відмову в отриманні такого направлення. Дані пояснення у зв?язку із запитанням про узгодження

проходження ВЛК у майбутньому, а запис саме такого змісту вчинено у зв?язку із нерозумінням юридичних процедур та наслідків. Разом з цим, вимога щодо явки Позивача 09.10.2024 року о 17:20 годині до ІНФОРМАЦІЯ_6 для оновлення даних, останнім виконана, що підтверджує факт складення цього ж дня о 18:00 годині Протоколу № 499. Вважає, що це вказує на відсутність у діях Позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 10 жовтня 2024 року № 499 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Рух справи, заяви, клопотання учасників справи.

15.11.2024 Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М. постановив ухвалу, якою відкрив провадження в адміністративній справі та призначив судове засідання на 12.12.2024 о 12:50.

28.11.2024 позивач подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиві не родав, про слухання справи повідомлений належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина третя статті 268 КАС України).

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (частина четверта статті 229 КАС України).

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2.

09.10.2024 позивачу було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 09.10.2024 о 17.20 для уточнення облікових даних.

Позивач з`явився на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 у день, що був визначений у повістці - 09.10.2024 о 17.20, однак відмовився проходити медичний огляд 09.10.2024 о 18.00.

09.10.2024 уповноважена посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 склав протокол № 499 про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки 09.10.2024 18:00 громадянин ОСОБА_1 отримав направлення за № 1 на проходження медичного огляду в позаштатній військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 та однак після отримання направлення на проходження медичного огляду не дотримався вимог абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XП від 21.10.1993, а саме - відмовився від проходження медичного огляду (ВЛК), тим самим не виконав свій військовий обов?язок, скоїв правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

У протоколі повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 10.10.2024 року о 10:00.

Позивач підписав протокол, надав письмові пояснення. У графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» Позивач зазначив: «Потрібно взяти медичні документи (зібрати). Також в даний момент син 12 років знаходиться сам, дружина у відрядженні.» Другий примірник протоколу позивачу вручено під особистий підпис.

10.10.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийняв постанову, в якій установив, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

На позивача накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Спір виник між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо законності накладеного адміністративного стягнення за відмову позивача проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного ІНФОРМАЦІЯ_3.

Оцінка суду.

Щодо складу адміністративного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для кваліфікації діяння як адміністративного правопорушення необхідна сукупність чотирьох елементів його складу: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Види правопорушень та процедура притягнення до адміністративної відповідальності визначені в Особливій частині Кодексу.

Чи доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого третьою статті 210-1 КУпАП?

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина третя статті 210-1 КУпАП).

Згідно з нормами абзацу першого та третього частини першої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»),

Громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного ІНФОРМАЦІЯ_3, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Наявність складу адміністративного правопорушення підтверджується такими елементами:

Позивач як громадянин України, військовозобов`язаний є суб`єктом цього правопорушення.

Об`єктом правопорушення є встановлений порядок мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Об`єктивна сторона правопорушення: позивач після отримання повістки про виклик з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зазначений у повістці час, однак відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного ІНФОРМАЦІЯ_3, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, що прямо передбачено як протиправна дія в частині третій статті 210-1 КУпАП та абз. третьому частини першої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суб`єктивна сторона правопорушення.

Позивач, оскаржуючи постанову про накладення адміністративного стягнення, серед іншого стверджує, що йому не було вручено не був належним чином направлення на проходження ВЛК. Він стверджує, що його пояснення у протоколі не є підтвердженням оповіщення й вручення такого направлення, оскільки він надав ці пояснення у зв`язку із запитанням про проходження ВЛК в майбутньому.

Суд відхиляє ці аргументи, виходячи з такого.

Виклик громадян до ІНФОРМАЦІЯ_3 чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) (пункт 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (надалі - Порядок № 560)).

На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою (абзац третій пункту 69 Порядку № 560).

Позивач отримав повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 у каб. № 5 09.10.2024 о 17.20, з`явився на виклик, уточнив свої облікові дані, але після цього свідомо проігнорував законну вимогу уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 пройти медичний огляд 09.10.2024 о 18.00 для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного ІНФОРМАЦІЯ_3, мотивуючи це необхідністю взяти (зібрати) медичні документи, а також тим, що на момент вимоги пройти огляд його син 12 років знаходиться сам, дружина у відрядженні, що підтверджує його направлення на проходження ВЛК саме у зазначені у протоколі № 499 дату і час - 09.10.2024 о 18.00, та свідчить про наявність умислу.

Статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» 16 березня 2017 року № 1951-VIII визначає широкий перелік персональних даних військовозобов`язаних, які можуть підлягати уточненню.

Відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку відносяться до персональних даних військовозобов`язаного (пункт 17-1 частини першої статті 7 цього Закону ).

Чинне законодавство не містить прямої вказівки на те, що виклик можливий лише для проходження медичного огляду після уточнення громадянином самостійно таких даних як адреси проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) у застосунку «Резерв+» на виконання абзацу п`ятого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 11 квітня 2024 року № 3633-IX,

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 мало право викликати військовозобов`язаного для уточнення персональних даних, навіть якщо метою виклику не є безпосередньо проходження медичного огляду. Відсутність запису про медичний огляд є достатньою підставою для виклику з метою уточнення цих даних.

Окремої повістки для виклику особи для проходження ВЛК у той самий день, що уточнюються облікові дані, чинне законодавство не вимагає.

На підставі наведених фактів, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, є доведеним.

Вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення у статті 283 КУпАП. Зокрема, постанова повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Суд бере до уваги, що норма статті 210-1 КУпАП є бланкетною, що потребує обов`язкового зазначення у протоколі й постанові по справі про адміністративне правопорушення посилання конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

У постанові ІНФОРМАЦІЯ_2 правильно визначено суть порушення та є правильне посилання на норму - абзац третій частини першої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що встановлює такий обов`язок і регулює спірні правовідносини.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункти 3, 8 частини другої статті 2 КАС України).

За Конституцією України «в Україні визнається і діє принцип верховенства права» (частина перша статті 8); «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер» (частина друга статті 61).

Важливим складником правовладдя (верховенства права) є принцип співмірності.

Конституційний Суд України виходить із того, що принцип домірності застосовують, зокрема, й під час визначення відповідності заходу юридичної відповідальності, що його покладають на особу, характеру та змісту вчиненого нею правопорушення.

Тому реалізація конституційної вимоги щодо індивідуалізації юридичної відповідальності можлива в разі додержання у процедурі притягнення порушника до юридичної відповідальності принципу домірності (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 листопада 2023 року № 9-р(ІІ)/2023).

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (абзац перший пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010).

Конституційний Суд України також зазначив, що принцип індивідуалізації у процедурі притягнення особи до юридичної відповідальності має бути додержаний під час визначення правопорушникові виду та міри його юридичної відповідальності з обов`язковим урахуванням змісту та характеристики вчиненої протиправної дії або бездіяльності, виду та/ форми вини правопорушника, його майнового стану, факту відшкодування завданої правопорушенням шкоди, інших значущих обставин (абзац п`ятий підпункту 4.6 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 листопада 2023 року № 9-р(ІІ)/2023).

З огляду на вказане суд зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі статті 210-1 КУпАП має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Беручи до уваги надання частиною третьою статті 210-1 КУпАП уповноваженому суб`єктові притягнення особи до юридичної відповідальності варіативності в питанні обрання розміру штрафу, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2, як посадова уповноваженого органу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, під час визначення правопорушникові виду та міри його юридичної відповідальності, зобов`язаний врахувати індивідуальні обставини в кожному конкретному випадку порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що відповідатиме принципу домірності та індивідуалізації юридичної відповідальності, і мотивувати своє рішення у постанові (обґрунтувати визначений розмір штрафу), що відповідатиме принципу верховенства права, оскільки інше не виключає необмеженості трактування норми у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

У постанові, що оскаржується, щодо позивача застосоване адміністративне стягнення - штраф у мінімальному розмірі, тому суд вважає, що Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2, як суб`єкт накладання адміністративного стягнення, дотримався принципу індивідуалізації юридичної відповідальності та співмірності.

За висновком суду штраф у розмірі 17 000,00 грн, що є мінімальним можливим відповідно до санкції частини третьої статті 210-1 КУпАП, є співмірним заходом адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що уповноважена особа суб`єкта владних повноважень, притягуючи Позивача до відповідальності за вчинене адміністративного правопорушення, діяв на підставі та в межах вимог чинного законодавства, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки у позові відмовлено, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись нормами ст. 122, 152-1, 255, 258, 279-1, 288, 289 КУпАП, ст. 2, 72-77, 79, 241-244, 246, 268, 269, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Залишити без змін постанову від 10 жовтня 2024 року № 499 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт: НОМЕР_2 , виданий Харківським РУГУМВС України в м. Києві, 13.10.1998.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Маркєлова