Справа № 420/31663/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.08.2024 року за № 29284/03-16 про відмову в призначенні мені, ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст. ст. 55 - 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового страхового стажу за період моєї роботи у зоні відчуження з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (рік за півтора) до страхового стажу з 20 червня 2012 року по 30 червня 2019 в Компанії Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Компанії Буйг Траво Пюблік, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС , в зв`язку з досягненням мною віку 50 років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити мені, ОСОБА_1 , з 07 серпня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списом № 1 відповідно до ст. ст. 55 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового страхового стажу за період моєї роботи у зоні відчуження з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (рік за півтора) до страхового стажу з 20 червня 2012 року по 30 червня 2019 в Компанії Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Компанії Буйг Траво Пюблік, з 02 липня 2021 року по 30 квітня 2023 року в Державному спеціалізованому підприємстві ЕКОЦЕНТР, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС , в зв`язку з досягненням мною віку 50 років.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління із заявою про призначенням пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, у відповідності до вимог ст. ст. 55 - 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додавши до неї всі необхідні документи для призначення пенсії. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 1 частини першої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список № 1) за відсутності необхідного пільгового стажу - 10 років.

08.11.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку на підставі якої визначається право особи на цей вид пенсії, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637). Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її. Головним управління перераховано пільговий стаж у відповідності до ст. 114 Закону №1058 та рішенням від 15.08.2024 №14 відмовлено у призначення пенсії, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж за Списком №1 у розмірі 10 років. Страховий стаж позивача враховано згідно даним індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 з 01.01.1999 та становить 24 роки 07 місяців 23 дні, пільговий стаж за роботу на ЧАЕС за Списком №1 становить лише 01 рік 02 місяці 08 днів, що не дає право на призначення пенсії. Відсутні підстави до страхового стажу врахувати: періоди роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 02.10.1992, оскільки початок трудової діяльності (10.08.1988) внесено раніше чим заповнена трудова книжка (02.101992), що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок від 29.07.1993 №58; період роботи з 16.01.1995 по 07.06.2006, оскільки наявне некоректне виправлення дати про прийняття на роботу; періоди роботи з 1988 по 1991 та з 1995 по 2000 згідно довідок про заробітну плату №827 від 19.06.2024 та №01-22/68 від 09.07.2024, оскільки відсутні накази та їх дати про прийняття та звільнення з роботи (можливо буде зарахувати після складання акту перевірки цих обставин); період безробіття з 21.06.2006 по 17.07.2007, оскільки наявне необумовлене виправлення номеру наказу про припинення виплати допомоги, тобто яке не засвідчено належним чином. Відсутні підстави до пільгового стажу за Списком №1 врахувати період роботи з 20.06.2012 по 30.06.2019 згідно довідки №05-04/277 від 16.05.2024, оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, яке приймається в іншому процесуальному порядку, відмінному від наданої позивачем заяви від 07.08.2024.

12.11.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

30.05.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Відділу обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 114 Закону №1058 та Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатами розгляду прийнято рішення № 14 від 07.06.2024 року про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

періоди роботи згідно Дублікату трудової книжки. НОМЕР_1 від 02.10.1992, оскільки початок трудової діяльності (10.08.1988) внесено раніше чим заповнена трудова книжка (02.10.1992), що суперечить вимогам інструкції .про порядок-ведення трудових книжок працівників,

період роботи у колгоспі з 23.07.1992 по 18.01.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 02.10.1992, оскільки відсутня уточнююча довідка про кількість відпрацьованих в/днів та про перейменування підприємства;

період роботи з 16.01.1995 по 07.06.2006 згідно Дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 02.10.1992, оскільки наявне некоректне виправлення дати про прийняття. Стаж враховано згідно даним індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 з 01.01.1999.

До пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано період роботи з 20.06.2012 по 30.06.2019 в СП «Новарка» згідно довідки № 05-04/277 від 16.05.2024 видана ВК Славутицькою міською радою «Архівний відділ», оскільки відсутнє рішення комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

07.08.2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом від 16.08.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомила позивача, що за наслідками розгляду його заяви від 07.08.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 15.08.2024 року № 14 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 1 частини першої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список № 1) за відсутності необхідного пільгового стажу - 10 років.

Так, вік заявника 54 роки 05 місяців.

Страховий стаж заявника складає 24 роки 07 місяців 23дні.

Пільговий стаж особи за роботу на ЧАЕС за Списком №1 становить 01 рік 02 місяці 08 днів.

За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не враховано:

- періоди роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 02.10.1992, оскільки початок трудової діяльності (10.08.1988) внесено раніше чим заповнена трудова книжка (02.101992), що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок від 29.07.1993 №58;

- період роботи з 16.01.1995 по 07.06.2006, оскільки наявне некоректне виправлення дати про прийняття на роботу;

- періоди роботи з 1988 по 1991 та з 1995 по 2000 згідно довідок про заробітну плату №827 від 19.06.2024 та №01-22/68 від 09.07.2024, оскільки відсутні накази та їх дати про прийняття та звільнення з роботи. Можливо буде зарахувати після складання акту перевірки;

- період безробіття з 21.06.2006 по 17.07.2007, оскільки наявне необумовлене виправлення номеру наказу про припинення виплати допомоги не засвідчено належним чином.

Стаж враховано згідно даним індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 з 01.01.1999.

До пільгового стажу за Списком №1 не враховано:

- період роботи з 20.06.2012 по 30.06.2019 згідно довідки №05-04/277 від 16.05.2024, оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Спеціальний Закон, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам пенсії призначають за нормами Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого даним законом.

Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом (стаття 1 Закону № 1788-XII).

Положеннями статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно пункту 1 частини 1статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України від 28.02.1991 р. № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII) час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановами Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 № 250, від 30.06.1998 № 982, від 07.02.2000 № 223, від 29.01.2003 № 137, від 27.04.2006 № 571, від 10.09.2008 № 831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" (з наступними неодноразовими змінами) передбачено, що особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи зараховується до стажу роботи і вислуги років в полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36).

Постанова Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 № 831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження"(з наступними змінами), яка відповідно до повноважень Кабінету Міністрів України, делегованих статтею 56 Закону № 796-XII, встановлює правила пільгового обчислення стажу роботи в зоні відчуження, є самостійною правовою підставою для обчислення стажу роботи в зоні відчуження, який враховується при обчисленні коефіцієнту страхового стажу при визначенні розміру пенсії, незалежно від наявності підстав для застосування Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Відповідно до Списку № 1, затвердженому постановою Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, час роботи повний робочий день у зоні відчуження дає право на пенсію на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Пунктом 22.1-1г вказаного Списку № 1 передбачено право на пенсію на пільгових умовах для працівників, які зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується Мінприроди за погодженням з Мінсоцполітики та Міністерством охорони здоров`я, в позиції 22.1-1г працівникам призначається пенсія за віком на пільгових умовах починаючи з 1 січня 2010 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 173 від 24.02.2010.

Міністерство надзвичайних ситуацій України наказом від 13.03.2012 № 576 затвердило Перелік підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий дань, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (далі - Перелік підприємств № 576).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, зокрема, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Висновки суду.

Так, 03.08.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі - Постанова № 461), згідно з якою постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 та від 24.02.2010 № 173 втратили чинність.

При цьому у Постанові № 461 відсутні положення, які передбачають таку умову для зарахування періоду роботи до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, як наявність підприємства у Переліку, затвердженому МНС за погодженням з Мінпраці та МОЗ.

За змістом пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що підставою для зарахування періоду роботи особи у зоні відчуження до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах до 03.08.2016 є наявність підприємства, на якому працювала ця особа, у Переліку підприємств, який затверджується МНС за погодженням з Мінпраці та МОЗ.

Натомість починаючи з 03.08.2016 така умова для підприємств зони відчуження відсутня.

Як вбачається із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 13.03.2009 року, копія якої наявна у матеріалах справи, позивач 03.04.2012 прийнятий на роботу в компанію "Вінсі Контруксьон Гран Проже/Буйг Траво Пюблік" на виконання проекту "Грантова угода Чорнобильський фонд "Укриття" Новий безпечний комфаймент" (Франція) в Україні на посаду помічника комірника; 01.08.2015 переведений на посаду комірника, а 30.06.2019 позивач звільнений за п.2 ст.36 КЗпП України (за закінченням строку трудового договору).

Вказані записи також підтверджуються наявними у матеріалах справи: архівною довідкою Архівного відділу Виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 05-04/277 від 16.05.2024 з особової картки працівника ОСОБА_1 (ТФ № П-2) архівного фонду Компанії Вінсі Конструксьон Гран Проже Компанії Буйг Траво Пюблік; архівною довідкою Архівного відділу Виконавчого комітету Славутицької міської ради № 05-04/279 від 16.05.2024 з табелів працівників, задіяних на роботах із шкідливими умовами праці з архівного фонду компанії Вінсі Конструксьон Гран Проже та Компанії Буйг Траво Пюблік (спільне підприємство «Наварка») на ОСОБА_1 за період з 20.06.2012 по 30.06.2019 з зазначенням періоду (часу) роботи в зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці; архівною довідкою Архівного відділу Виконавчого комітету Славутицької міської ради № 05-04/278 від 16.05.2024 по заробітній платі ОСОБА_1 з архівного фонду Компанії Вінсі Конструксьон Гран Проже та Компанії ОСОБА_2 за період з 20.06.2012 по 30.06.2019 з зазначенням доплати за роботу у зоні відчуження, особливо шкідливі умови праці.

Також, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 13.03.2009 року, позивач 02.07.2021 прийнятий на роботу в Державне спеціалізоване підприємство «Екоцентр» на посаду дозиметриста 4 розряду дільниці РДК на контрольно-дозиметричних пунктах цеху радіаційно-дозиметричного контролю вимірювального центру РЕМ та РДК; 30.04.2023 року звільнений відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Вказані записи також підтверджуються наявною у матеріалах справи довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.05.2023 року № 60 виданої Державним спеціалізованим підприємством «Екоцентр», відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день в ДСП «Екоцентр» з 02.07.2021 по 30.04.2023 (01 рік 09 місяців 29 днів) та виконував роботи в зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/м2 і більше за професією, що передбачена Списком №1 розділ ХХІІ підрозділ 4, постанови КМУ від 24.06.2016 № 461.

Суд звертає увагу, що у трудовій книжці позивача є посилання на підстави внесення записів, вони завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

На підтвердження атестації робочих місць за умовами праці надано наступні документи: свідоцтво № 0770 від 26.03.2014 року; свідоцтво про атестацію № НОМЕР_2 від 28.01.2014 року; наказ Головного управління Держпраці у Київській області від 20.02.2018 року № 4.2/212958 «Про атестацію робочих місць за умовами праці», перелік робочих місць ДСП «Екоцентр», що підлягають атестації за шкідливими умовами праці для отримання права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Щодо твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про те, що до пільгового стажу позивача за Списком №1 не враховано період роботи з 20.06.2012 по 30.06.2019 згідно довідки №05-04/277 від 16.05.2024, оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, суд зазначає наступне.

Відповідно пп.5 п.2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії.

З огляду на положення вказаної норми права можливо дійти висновку про те, що у разі ліквідації підприємства підтвердження пільгового стажу здійснюється комісією у випадку, якщо відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії. За наявності такої довідки відсутня будь-яка потреба в підтвердженні комісією пільгового стажу, оскільки такий стаж підтверджується самою довідкою, яку видано підприємством на якому працювала особа.

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатком №5 до Порядку №637 визначено форму довідки, якою передбачено необхідність зазначення найменування списків та їх номерів.

Суд наголошує на тому, що аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд зазначає, що необхідність надання уточнюючої довідки вимагається лише у випадку не зазначення відомостей щодо роботи у трудовій книжці особи.

Також, суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином оформлені записи про призначення та звільнення його з відповідних посад в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Компанії "Буйг Траво Пюблік" на виконання проекту "Грантова угода (Чорнобильський фонд "Укриття" новий безпечний конфаймент"" (Франція).

З урахуванням встановленого суд вважає, що трудова книжка ОСОБА_1 є належним доказом, який підтверджує його роботу у період з 20.06.2012 по 30.06.2019 на роботі по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, суд вважає безпідставним неприйняття відповідачем до уваги архівної довідки від 16.05.2024 №05-04/277, оскільки в силу вимог Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Стосовно не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 02.10.1992; з 16.01.1995 по 07.06.2006; з 1988 по 1991 та з 1995 по 2000 згідно довідок про заробітну плату №827 від 19.06.2024 та №01-22/68 від 09.07.2024; період безробіття з 21.06.2006 по 17.07.2007, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу на те, що всі записи в трудовій книжці зроблено чітко та зрозуміло, відсутні ознаки підчисток та підробок, на записах проставлені відповідні печатки підприємства, де працював позивач.

Суд погоджується з тим, що в трудовій книжці позивача наявні деякі виправлення в роках та датах.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції №58 від 29.07.1993 року, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в т.ч. внесення до неї записів та поставлення печаток є підприємство роботодавець.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Суд зазначає, що протиправно не зарахувавши періоди роботи у зоні відчуження з особливо шкідливими умовами праці до його пільгового стажу, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області передчасно дійшло висновку про відсутність необхідного пільгового стажу у позивача та відмовив у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 1 частини першої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список № 1), а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.08.2024 року № 14.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію, суд зазначає, що обчислення страхового стажу та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених законодавцем повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати належний орган призначення пенсії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2024 року про призначення пенсії та прийняти рішення за наслідками розгляду такої заяви у встановленому законодавством порядку з урахуванням висновків суду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та з Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія буд. 10 м. Фастів, Київської області, 08500, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.08.2024 року № 14.

3. Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду такої заяви у встановленому законодавством порядку з урахуванням висновків суду.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 302,80 грн.

8. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 302,80 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко