Справа № 524/7373/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 р.Справа № 524/7373/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Мельник Н.П., вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська, 39600, по справі № 524/7373/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № ПС000703 від 02.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-1 КупАП, а провадження у справі закрити.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14.10.2023 задоволено позовну заяву.

Скасовано постанову № ПС000703, винесену 02.07.2024 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті Ткаченком Д. В., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 132-1 КупАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, , місцезнаходження: проспект Перемоги, 14, м Київ.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що належний позивачу транспортний засіб було зупинено за адресою а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський км 341 та водієві запропоновано прослідувати до місця зважування за адресою а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський км 346+700 м (за 5 кілометрів від місця зупинки), на що останній відмовився, а тому начальником відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті Ткаченком Д. В. складено постанову № ПС000703 від 02.07.2024 якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.132-1 КупАП правомірно.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує доводи викладені в апеляційній скарзі, вважає їх необґрунтованими, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 308 КАС України та керуючись ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до договору оренди транспортних засобів №4 від 01.05.2024 ОСОБА_1 передав ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД» () на умовах оренди строком до 01.07.2024 вантажний автомобіль марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 (об`єкти оренди). 01.05.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД» підписано акт приймання-передачі об`єктів оренди.

05.06.2024 о 20:00 на автодорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський 341 км водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснюючи вантажні перевезення на транспортному засобі марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_1 , відмовився пройти габаритно-ваговий контроль.

02.07.2024 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті Ткаченком Д. В. винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 № ПС000703 від 02.07.2024 за ч.3 ст. 132-1 КупАП.

Як зазначає позивач, орендар об`єктів оренди ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД» відмовився від надання йому пояснень з приводу дій водія ОСОБА_2 , зокрема щодо відмови останнього від проходження габаритно-вагового контролю.

З офіційного вебпорталу судової влади України позивач дізнався, що Полтавським районним судом Полтавської області 24.06.2024 винесено постанову №545/2508/24 про притягнення ОСОБА_2 за ст.188-57 КУпАП за фактом подій, що мали місце 05.06.2024, відповідно до якої до протоколу про адміністративне правопорушення додано: рішення про супровід транспортного засобу від 05.06.2024 у якому міститься інформація про відмову водія ОСОБА_2 від підписання та супроводу транспортного засобу; акт про блокування транспортного засобу; товарно-транспортна накладна № 2680 від 05.06.2024 на підставі якої ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу; відеозапис події від 05.06.2024, відповідно до якого представниками Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті Лагерю О.І. запропоновано проїхати у супроводі представників Відділу державного нагляду (контролю) до найближчого місця зважування транспортного засобу, що обумовлено необхідністю підтвердження або спростування факту перевантаження вантажного автомобіля. ОСОБА_2 відмовився, тим самим не виконав законні вимоги посадових осіб.

Позивач стверджує, що згідно зазначеної вище товарно-транспортної накладної перевізником є ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД», яке і повинно відповідати за відмову водія ОСОБА_2 від проходження габаритно-вагового контролю транспортного засобу.

Зі спірною постановою позивач не згодний, зазначає, що ним не вчинялось адміністративного правопорушення, суб`єктом відповідальності за яке є автомобільний перевізник на підставі абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону Украни «Про автомобільний транспорт», а не він, як власник транспортного засобу. На підтвердження зазначеного посилався на постанови Верховного Суду від 23.08.2023 № 600/1407/22-а та Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2024 № 752/14353/23.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся із позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що з урахуванням ч. 3 ст. 132-1, п. 1 ст. 247 КупАП, передбачено відповідальність за ухилення або відмову від проходження габаритно-вагового контролю та обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні та на підставі матеріалів справи, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про скасування постанови про адміністративне правопорушення № ПС000703, винесеної 02.07.2024 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті Ткаченком Д.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.132-1 КупАП і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Пунктом 1, 3 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою КМУ від 11 лютого 2015 №103 зі змінами, встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються КМУ.

В пункті 1.3 Правил зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.4-1 Правил встановлено, що у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил;

б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Частиною 1 ст. 14-3 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Частиною 3 ст. 132-1 КУпАП встановлено, що ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ст. 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135);

2) на пасажирському електротранспорті (тролейбус, трамвай) - керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий та восьмий статті 135).

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 року у справі №640/27759/21 положення законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Відповідно до п.3 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого Постановою КМУ від 8 жовтня 2022 р. №1145, підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.

Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з п.6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року №379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 року за № 123/18861, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Правовий висновок щодо оформлення тимчасового реєстраційного талону зробив Верховний Суд у справі №804/8740/16 від 20.12.2018, вказавши, що попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції № 379 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт».

У свою чергу, як було підкреслено вище, приписами ст.48 Закону №2344-ІІІ унормовано, що автомобільний перевізник повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

05.06.2024 о 20:00 на автодорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський 341 км головним спеціалістом Відділу зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача марки «МАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , та причепа марки «МАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3 , під час перевірки та візуального огляду якого встановлено ймовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою (просідання вузлів підвіски транспортного засобу). Водію ОСОБА_2 запропоновано пройти зважування транспортного засобу на пункті габаритно-вагового контролю на автодорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський 341 км + 700 м, про що складено рішення про супровід автомобіля.

Водій ОСОБА_2 після роз`яснення посадовою особою порядку подальших дій щодо габаритно-вагового контролю, тривалих роздумів, телефонних консультацій з невідомою особою, під час складання представником Відділу документів за результатами перевірки, залишив місце події, чим відмовився від проходження зважування транспортного засобу.

З приводу чого стосовно ОСОБА_2 складено протокол №001105 від 05.06.2024 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-57 КУпАП (невиконання законних вимог посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті).

Полтавським районним судом Полтавської області 24.06.2024 винесено постанову № 545/2508/24 про притягнення ОСОБА_2 за ст.188-57 КУпАП за фактом подій, що мали місце 05.06.2024, з якої слідує про долучення до протоколу про адміністративне правопорушення наступних матеріалів:

- рішення про супровід транспортного засобу від 05.06.2024 з інформацією про відмову водія ОСОБА_2 від підписання та супроводу транспортного засобу;

- акта про блокування транспортного засобу;

- товарно-транспортної накладної № 2680 від 05.06.2024 на підставі якої ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу, якою зафіксовано факт отримання водієм перевізника ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД» ОСОБА_2 вантажу для передачі отримувачу;

- відеозапису події від 05.06.2024, відповідно до якого представниками Відділу Лагерю О. І. запропоновано проїхати у супроводі представників Відділу до найближчого місця зважування транспортного засобу з метою підтвердження або спростування факту перевантаження вантажного автомобіля, на що останній відмовився, чим не виконав законні вимоги посадових осіб.

Колегія суддів наголошує, що дійсно ч. 1 ст.14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене ч.3 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У спірному випадку правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі, а за допомогою засобів відеозапису безпосередньо посадовими особами відповідача під час здійснення їхніх повноважень (рейдових перевірок) шляхом використання портативного відеореєстратора (бодікамери).

Застосування, зберігання, видача, приймання (повернення) засобів фото- і відеофіксації, доступу до фото- і відеозаписів посадовими особами Укртрансбезпеки під час здійснення їхніх повноважень, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої за допомогою засобів фото- і відеофіксації регулюється Порядком застосування засобів фото- і відеофіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 09.08.2022 № 590 (далі Порядок №590).

П.2 Порядку №590 встановлено, що фіксація в автоматичному режимі здійснення посадовими особами Укртрансбезпеки адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті регулюється Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174.

П.п. 6 п.4 розділу І, п.п. 4, 5 розділу ІІ Порядку № 590 портативний відеореєстратор це засіб фото- і відеофіксації, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації. Портативний відеореєстратор, як правило, закріплюється на форменому одязі посадової особи Укртрансбезпеки або іншим способом, який забезпечує ефективну та якісну відеозйомку заходів, визначених п. 3 розділу I цього Порядку.

Портативний відеореєстратор посадова особа Укртрансбезпеки зобов`язана вмикати і який повинен перебувати в режимі відеозйомки з аудіо супроводженням під час здійснення відповідних заходів, визначених п.3 розділу I цього Порядку, зокрема перевірок на дорозі, тобто планових, позапланових та рейдових перевірок (зупинення транспортного засобу, процесів виявлення та фіксування порушень, спілкування з фізичними особами), крім випадків, пов`язаних з виникненням у посадової особи Укртрансбезпеки приватного становища (відвідування вбиральні, кімнати відпочинку, перерви для приймання їжі тощо).

З аналізу вказаних нормативних актів, суд звертає увагу, що обов`язковою умовою вказаного суб`єктного складу осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.132-1 КУпАП, є фіксація правопорушення за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі шляхом використання портативного відеореєстратора, але не виключно в автоматичному режимі.

Таким чином, позивачем та його представником не спростовано, що відповідальність за вчинене правопорушення, передбачене ч.3 ст. 132-1 КУпАП, зафіксована належним чином посадовими особами відповідача та має бути покладена у конкретному випадку на власника транспортного засобу, який і відповідає за відмову водія ОСОБА_2 від проходження габаритно-вагового контролю транспортного засобу. Зазначене у свою чергу стверджується колом осіб, які повинні нести відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, визначеним ч. 3 ст.132-1 КУпАП, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, але не виключно в автоматичному режимі, а саме:

- фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб;

- належний користувач транспортного засобу у разі внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача відповідного транспортного засобу;

- особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи, якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що позивачем та його представником не спростовано факт, що постанова суду про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за правопорушення, передбачене ст.188-57 КУпАП, відповідає відповідальності щодо притягнення позивача ОСОБА_1 за ч.3 ст. 132-1 КУпАП. Зазначене спростостовується різним суб`єктивним та об`єктивним складом цих правопорушень, різними статтями КУпАП, які передбачають адміністративну відповідальність водія та власника транспортного засобу.

Колегія суддів зазгачає, що інформація, отримана на підставі реєстраційних документів на транспортні засоби є достатньою для встановлення особи перевізника. Зі вказаних документів вбачається, що транспортний засіб знаходився в користуванні позивача.

Так, позивач заперечує правомірність складання відносно нього постанови, мотивуючи тим, що належним користувачем вантажний автомобіля з причепом є наймач ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД», а він є лише власником транспортного засобу, в користуванні якого ТЗ не перебуває, в тому числі на дату вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до договору оренди транспортних засобів №4 від 01.05.2024 ОСОБА_1 передав ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД» () на умовах оренди строком до 01.07.2024 вантажний автомобіль марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 (об`єкти оренди). 01.05.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД» підписано акт приймання-передачі об`єктів оренди.

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч.1 ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що власником транспортного засобу марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 є Світенок М.С., відомостей про внесення відомостей про орендаря транспортного засобу в Єдиний державний реєстр транспортних засобів, як суду першої так і апеляційної інстанції не надано, матеріали справи не містять.

Таким чином, в даному випадку саме позивач, як власник спірного транспортного засобу, відповідно до ст. 14-3 КУпАП несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 22.12.2021 року у справі № 420/3371/21.

Разом з тим, за умови наявності користувача вказаного транспортного засобу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 279-7 КУпАП, позивач не був позбавлений можливості звільнитись від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД», як особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася б особисто до Державної служби України з безпеки на транспорті із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

З огляду на те, що ні сторона позивача, ні сторона відповідача не надала суду інформації про відповідне звернення належного користувача до уповноваженого органу за фактом 05.06.2024 відмови проходження габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та з урахуванням того, що позивачем не надано суду відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про внесення належного користувача вказаного транспортного засобу, колегія суддів приходить до висновку про те, що ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД» не є належним користувачем транспортного марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розумінні ч. 1 ст. 14-3 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд також не приймає як належний доказ копію товарно-транспортної накладної, у якій перевізником зазначений ТОВ «СТАРС-ТРЕЙД», оскільки в установленому порядку до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомості про належного користувача вказаного транспортного засобу не вносились.

Докази того, що позивач, як власник транспортного засобу, вчиняв дії щодо внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані.

При цьому, судова колегія також не приймає до уваги посилання позивача на зупинення автомобіля за межами зони габаритно-вагового контролю, що виключає відповідальність за відмову у проходженні такого контролю, оскільки положення ч. 3 ст. 132-1 КУпАП не містять застережень щодо того, що для притягнення до відповідальності за цією нормою відмова повинна відбутися саме та виключно в зоні габаритно-вагового контролю.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, а тому складання постанови уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно з ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270, 272, 286, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.10.2024 по справі №524/7373/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич