Справа № 640/9616/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9616/22 Суддя (судді) першої інстанції: Жукова Є.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

Суддів Карпушової О.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національній поліції у Київській області, третя особа - Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом Головного управління Національній поліції у Київській області (далі - ГУНП у Київській області, відповідач), третя особа - Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 14 березня 2022 року №56, яким начальника сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національній поліції у Київській області майора поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 16 березня 2022 року №49 о/с в частині звільнення начальника сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національній поліції у Київській області майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національній поліції у Київській області з 16 березня 2022 року;

- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національній поліції у Київській області;

- стягнути з Головного управління Національній поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 16 березня 2022 року по день винесення рішення судом;

- допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Головного управління Національній поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач - ОСОБА_1 з 01.08.2002 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року - в Національній поліції України, з березня 2021 року - на посаді начальника сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

10.03.2022 року позивач на автомобілі виїхав за межі Київської області, до м. Мала Виска Кіровоградської області, де пробув до 16.03.2022 року.

17.03.2022 року після прибуття до Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, для надання пояснень та документів щодо правомірності перебування поза межами Київської області, позивач дізнався про його звільнення зі служби у поліції з 16.03.2022 року, а з копією наказу про звільнення від 16.03.2022 року №49 о/с зміг ознайомитися лише 21.06.2022 року.

Позивач також зазначає, що винесенню наказу про звільнення від 16.03.2022 року №49 о/с передувало прийняття наказу від 14.03.2022 року №56, відповідно до тексту якого зазначено наступне: за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію України», пунктів 1, 2 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 р. №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 10 по 14.03.2022 для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, поданні неналежного прикладу підлеглим працівникам поліції, створенні своїми діями несприятливого морально - психологічного клімату в колективі, начальника сектору водної поліції майора міліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції».

Позивач, посилаючись на порушення з боку відповідача п.1 ч.9 ст.15, ч.10 та ч.11 ст.15, ст.16, ст.18 Дисциплінарного статуту, фактичне проведення службового розслідування менш ніж за один день, без складання та затвердження висновку за результатами службового розслідування та без надання можливості позивачу надати пояснення щодо правомірності його перебування на території м. Мала Виска Кіровоградської області вважає оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року в задоволенні позову - відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів, які б свідчили про те, що позивач виховує одного або більше дітей віком до 18 років або на його утриманні перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, а виїзд здійснено з метою супроводу дітей в евакуацію, або його дружина є поліцейською, військовослужбовицею або особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяною до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби; або позивач є поліцейським, який має статус одинокого батька, матеріали справи не містять. А пунктом 3 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190 чітко визначено, що поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 цього наказу, зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, вважаючи його незаконним та необгрунтованим, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та через невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

29 жовтня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача, а якому він просить залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до витягу з трудової книжки, з 01.08.2002 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, а з 06.11.2015 року - звільнений з органів внутрішніх справ у зв`язку з переходом на службу до Національної поліції, з 07.11.2015 року - прийнятий на службу до Національної поліції, а 16.03.2022 - звільнений зі служби в Національній поліції.

Детально службовий шлях позивача визначено відповідно до змісту Послужного списку останнього, копія якого міститься в матеріалах справи.

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, позивач - ОСОБА_1 , 10.03.2022 року на автомобілі виїхав за межі Київської області, до м. Мала Виска Кіровоградської області, де пробув до 16.03.2022 року.

Начальнику ГУНП в Київській області генералу поліції третього рангу Нєбитову Андрію було направлено доповідну записку начальником Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції Бежуком Романом про відсутність на робочому місці за адресою місця дислокації підрозділу ОСОБА_1 .

Зазначений факт підтверджувався актом про відсутність на службі, складений 14.03.2022 року начальником Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції Бежуком Романом спільно з заступником начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції Обжелянським Яном Івановичем та заступником начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції Паладійчуком Русланом Івановичем.

Відповідно до пояснень майора поліції Винника О.С. , полковника поліції Бежука Р.В. , полковника поліції Обжелянського Я.І. , старшого лейтенанта поліції Войтенко О.Г. від 14.03.2022 р. встановлено, що у порушення вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу та інших визначених місцях не прибув, серед інших працівників поліції, і начальник сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_1 . При цьому, в наведених письмових поясненнях зазначено, що вказаного працівника поліції було неодноразово повідомлено та попереджено про необхідність з`явитися за місцем роботи для несення служби, а у подальшому, під час проведення службового розслідування - про необхідність надання пояснень, однак останній у телефонному режимі повідомив, що прибувати до місця несення служби та надавати пояснення не бажає і про причини таких відмов не повідомив.

Тією ж датою, 14.03.2022 року комісією у складі начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Бежука Р.В., т.в.о начальника СКЗ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції Винника О.С. та т.в.о заступника начальника управління - начальника відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУНП в Київській області майора поліції Кальченка О.В. було складено акт відмови від надання письмових пояснень вих.№147/109/15 - 2022, відповідно до тексту якого, в тому числі начальнику сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майору поліції ОСОБА_1 , в телефонному режимі було неодноразово повідомлено та запропоновано прибути до Вишгородського РУП ГУ (м. Вишгород, вул. Кургузова,3) для надання письмових пояснень по факту невиходу на службу, однак останній у телефонному режимі повідомив, що прибувати для написання письмових пояснень не буде.

14.03.2022 року ГУНП в Київській області було прийнято наказ №291 «Про призначення службового розслідування», відповідно до якого після надходження до керівництва Головного управління доповідних записок начальників структурних підрозділів Головного управління про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУНП в Київській області, які виразилися у порушенні вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за №2337 - VIII, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, було призначено службове розслідування за фактом можливих неправомірних дій окремих працівників ГУНП в Київській області; створено відповідну дисциплінарну комісію.

14.03.2022 року за результатами службового розслідування начальником ГУНП в Київській області генералом поліції третього рангу Андрієм Нєбитовим було затверджено висновок службового розслідування за інформацією, викладеною у доповідних записках начальників структурних та відокремлених підрозділів Головного управління про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУНП в Київській області, які виразилися у порушенні вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до зазначеного висновку службового розслідування від 14.03.2022 року дисциплінарною комісією встановлено наступне.

Службове розслідування за інформацією, викладеною у доповідних записках начальників структурних та відокремлених підрозділів Головного управління про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУНП в Київській області, які виразилися у порушенні вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» закінчити.

Інформація, викладена у доповідних записках начальників структурних та відокремлених підрозділів ГУНП в Київській області, які виразилися у порушенні вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», підтвердилася.

За порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2 частини 3 статті 1, статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за №2337-VII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразились у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 10 по 14.03.2022 для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпеченням публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, поданні неналежного прикладу підлеглим працівникам поліції, створенні своїми діями несприятливого стану морально - психологічного клімату в колективі, начальника сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Час невиходу на службу без поважних причин зазначеного працівника ГУНП в Київській області визнати прогулом.

14.03.2022 року ГУНП в Київській області було прийнято наказ №56 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області, відповідно до тексту якого за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за №2337 - VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразилися в недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 10 по 14.03.2022 для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, поданні неналежного прикладу підлеглим працівникам поліції, створенні своїми діями несприятливого стану морально - психологічного клімату в колективі, начальника сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

16.03.2022 року ГУНП в Київській області було прийнято наказ №49 о/с по особовому складу, відповідно до тексту якого зазначено наступне: відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 майора поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2), начальника сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Вишгородського районного управління поліції, без виплати грошового забезпечення. УФЗБО відшкодувати суму вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, відповідно до довідки УЛМТЗ. Підстава: наказ Головного управління №56 від 14.03.2022, порушення Присяги на вірність Українському народові та Указу президента від 24.02.2022 №64/2022.

17.03.2022 року позивач прибув до Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, для надання пояснень та документального підтвердження, які б свідчили про поважність причин його виїзду та правомірність перебування за межами Київської області, та в цей же день його було повідомлено начальником РУП Бежуком Р. про звільнення зі служби в поліції з 16.03.2022 року.

Відповідно до розписки, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач отримав нарочно трудову книжку НОМЕР_1 та посвідчення про приписку до призовної дільниці НОМЕР_3 на своє ім`я 21.06.2022 року. При цьому, як зазначено в тексті розписки, позивач претензій до ТВО нач. СКЗ Вишгородського РУП Винника О.С. не має.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, вважаючи їх протиправним, а свої права порушшеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України «Про Національну поліцію».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно - правовими актами (частина перша статті 3 Закону України «Про Національну поліцію»).

Частиною третьою статті 11 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Обов`язки поліцейського визначені у частині першій статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно - правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно - правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 р. №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

За визначенням, що міститься у частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно - правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно - правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходять за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частинами першою - третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення зі служби в поліції.

Частинами першою - четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану визначено у розділі V Дисциплінарного статуту.

Відповідно до частини першої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

За змістом статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контрактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його направлення.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

За змістом частин першої, другої статті 28 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

За приписами статті 30 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

Відповідно до розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

2. Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

3. Ці Правила ґрунтуються на Конституції України, Законах України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», інших законах України, актах Президента України та постановах Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України.

4. Під час прийняття на службу до поліції особу ознайомлюють з вимогами цих Правил.

5. Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 визначаються основні вимоги до поведінки поліцейського, зокрема, вказується, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

2. Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено:

сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання;

допускати будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками, дискримінацію в будь-якій формі;

використовувати будь-які предмети, на яких зображена символіка політичних партій, та провадити політичну діяльність, висловлювати особисте ставлення до діяльності політичних партій під час виконання службових повноважень, а також використовувати службові повноваження в політичних або особистих цілях;

розголошувати та використовувати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, у тому числі після припинення служби в поліції, крім випадків, визначених законом;

знімати з однострою чи приховувати нагрудний знак (жетон), а також будь-яким іншим чином перешкоджати прочитанню інформації на ньому або фіксуванню за допомогою технічних засобів, крім випадків, коли поліцейський виконує службові обов`язки в режимі секретності в установленому законодавством України порядку;

перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

3. Поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.

Відповідно до розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 визначається взаємодія поліції з громадськістю та іншими державними органами, зазначається, що поліцейський виконує свої службові обов`язки в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямовує свою діяльність на задоволення їхніх потреб.

2. Незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний: бути тактовним та доброзичливим; висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі; надати можливість особі висловити власну думку; до всіх потерпілих від злочинів або інших правопорушень проявляти повагу, охороняти їх безпеку та право на невтручання в особисте життя.

3. За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.

4. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

5. З метою зменшення кількості випадків застосування поліцейських заходів примусу поліцейський повинен проявляти розсудливість, відкритість, почуття справедливості, володіти комунікативними навичками (переконання, ведення переговорів тощо), а в необхідних випадках мати керівні та організаційні якості.

Відповідно до розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 визначаються основні правила контролю керівників поліції за дотриманням етики поліцейськими, що полягають, зокрема, в наступному.

1. Керівник органу (підрозділу) поліції зобов`язаний запобігати проявам неетичної поведінки своїх підлеглих поліцейських шляхом організації роботи з розвитку професійної етики, у тому числі через проведення навчань, інформаційно-роз`яснювальної роботи.

2. Керівник органу (підрозділу) поліції у разі виявлення корупційного правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення підлеглими зобов`язаний у межах своїх повноважень ужити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноважений орган у сфері протидії корупції.

3. Керівник органу (підрозділу) поліції повинен: бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих; відповідати за віддані (видані) розпорядження (доручення) і накази, наслідки їх реалізації, відповідність їх законодавству України; об`єктивно оцінювати виконання службових обов`язків підлеглими, а в разі порушення норм законодавства України або недотримання вимог цих Правил - ініціювати притягнення їх до відповідальності згідно із законодавством України; заохочувати етичну поведінку; запобігати виникненню конфлікту інтересів у діяльності підлеглих, а в разі виникнення - сприяти його оперативному вирішенню.

4. Керівник органу (підрозділу) поліції не має права: перекладати свою відповідальність на підлеглих; використовувати службове становище в особистих інтересах або інтересах третіх осіб; проявляти зарозумілість, грубість, некоректність стосовно підлеглих.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан.

Пунктом 2 Указу постановлено Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної соціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Як встановлено матеріалами справи, підставою звільнення позивача зі служби в поліції на підставі оскаржуваного наказу є висновки службового розслідування щодо порушення позивачем ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразились у відсутності на службі без поважних причин з 10.03.2022 року по 14.03.2022 року в умовах воєнного стану.

З матеріалів справи встановлено, що позивач заперечує порушення ним службової дисципліни та скоєння дисциплінарного проступку з огляду на наявність поважних на його думку причин відсутності на службі, які полягають, зокрема, в «необхідності догляду за матір`ю ОСОБА_7 , 1965 року народження, яка проживає сама та погано себе почуває після перенесеної хвороби, та дідом позивача - ОСОБА_8 , 1944 року народження, який також потребує стороннього догляду через свій похилий вік та хворобливий стан», на підтвердження чого позивачем додано до позовної заяви відповідні довідки, долучені до матеріалів справи.

Судом вірно встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що за висновком службового розслідування відповідачем визначено вчинення позивачем дисциплінарного проступку такого як порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин в умовах воєнного стану.

Отже в даному випадку, позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2 частини 3 статті 1, статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за №2337-VII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразились у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 10 по 14.03.2022 для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпеченням публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, поданні неналежного прикладу підлеглим працівникам поліції, створенні своїми діями несприятливого стану морально - психологічного клімату в колективі, а не за прогул без поважних причин, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загального трудового законодавства.

Так відповідачем в обґрунтування правомірності оскаржуваних наказів надано докази на підтвердження факту відсутності позивача на службі, а саме: матеріали службового розслідування, долучені до матеріалів справи, зокрема: доповідна записка начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Бежука Романа про відсутність на робочому місці за адресою місця дислокації підрозділу ОСОБА_1 ; акт про відсутність на службі від 14.03.2022 року, складений начальником Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції Бежуком Романом спільно з заступником начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції Обжелянським Яном Івановичем та заступником начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції Паладійчуком Русланом Івановичем ; пояснення майора поліції Винника О.С. , полковника поліції Бежука Р.В. , полковника поліції Обжелянського Я.І. , старшого лейтенанта поліції Войтенко О.Г. від 14.03.2022 р.; акт відмови від надання письмових пояснень вих.№147/109/15 - 2022 від 14.03.2022 р.; висновок службового розслідування від 14.03.2022 року;

При цьому, судом вірно встановлено, що позивачем крім посилань на той факт, що звільнення з поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни, що службове розслідування, яке передувало його звільненню, є проведеним з численними порушеннями, а його від`їзд з місця дислокації під час дії воєнного стану обумовлений необхідністю догляду за матір`ю, ОСОБА_7 , 1965 року народження, яка проживає сама та погано себе почуває після перенесеної хвороби, та його дідом, ОСОБА_8 , 1944 року народження, який також потребує стороннього догляду через свій похилий вік та хворобливий стан, а також прибуття до ВП №1 Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області (м. Мала Виска, Кіровоградської області) та складання рапорту на ім`я начальника ГУНП відповідно до вимог наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, жодними належними й допустимими доказами в розумінні ст.ст.73 - 76 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано правомірності оскаржуваних наказів та не доведено правомірності підстав звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Крім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанціхї та вважає недоречним посилання позивача на сумлінне виконання останнім вимог наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190 в частині складання рапорту від 11.03.2022 року на ім`я начальника ГУНП в Кіровоградській області полковника поліції Козьякова Романа щодо прохання рахувати позивача за вказаним вище підрозділом з 10.03.2022 року.

Так, п.1 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190 чітко визначено, що протягом 1 доби поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме:

- поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення);

- поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби;

- поліцейським, які мають статус одинокої матері (батька).

При цьому, позивачем будь - якими належними та допустимими доказами не обгрунтовано належність останнього до будь - якої з наведених вище категорій поліцейських в розумінні п.1 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, що виключає застосування до ОСОБА_1 п.2 зазначеного наказу, в якому чітко прописано, що на період дії воєнного стану поліцейські, визначені пунктом п.1 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, підпорядковуються керівникам територіальних органів поліції, на території обслуговування яких перебувають указані поліцейські.

Таким чином, посилання позивача на те, що майор поліції ОСОБА_1 перебував у підпорядкуванні Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області у період з 10 березня 2022 року по 14 березня 2022 року, про що було видано накази ГУНП від 11.03.2022 № 181, згідно з яким ОСОБА_1 вважався прибулим у підпорядкування до ГУНП в Кіровоградській області, та від 21.03.2022 № 190, згідно яким ОСОБА_1 вважався таким, що вибув з підпорядкування ГУНП в Кіровоградській області - є безпідставними.

Так, судом вірно встановлено, що матеріали справи, крім копій довідок від 21.03.22 року №24 та №30 щодо діагнозів ОСОБА_7 1965 року народження та ОСОБА_8 , а також копії довідки про проживання ОСОБА_7 1965 року народження однією за адресою АДРЕСА_1 не містять підтвердження належності позивача до будь - якої з наведених вище категорій поліцейських в розумінні п.1 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190, а в довідці про реєстрацію місця проживання особи чітко зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 доказів, які б свідчили про те, що позивач виховує одного або більше дітей віком до 18 років або на його утриманні перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, а виїзд здійснено з метою супроводу дітей в евакуацію, або його дружина є поліцейською, військовослужбовицею або особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяною до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби; або позивач є поліцейським, який має статус одинокого батька, матеріали справи не містять.

Водночас пунктом 3 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року №190 чітко визначено, що поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 цього наказу, зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Колегія суддів вважає правильним висновок службового розслідування, який був сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку. За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання протиправними та скасування наказів ГУНП Київській області, тому позов задоволенню не підлягає.

Щодо посилання позивача на порушення процедури проведення службового розслідування, то за практикою, що склалася, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акту робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

На переконання колегії суддів, з урахуванням встановлених обставин, повне дотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування не могло вплинути на суть прийнятого суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 10 грудня 2024 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев