Справа № 521/16675/24
Суддя: Тополева Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/161/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 за № с/9915 від 26 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Обґрунтовуючи позов представник позивача зазначив наступне.

26.06.2024 року позивач рухався у напрямку місця роботи у м. Одеса в автомобілі разом з колегами (колега - водій авто та дві колежанки). Близько 07:45 його було зупинено співробітником поліції на АДРЕСА_1 з метою перевірки військово-облікових документів. Після цього до перевірки без попереднього представлення долучилися працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт зупинки, спілкування з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачем було зафіксовано на відео за допомогою особистого телефону.

При спілкуванні позивача з представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , останні погрожували застосувати до ОСОБА_1 заходи примусу, які не передбачені їх повноваженням, зокрема застосувати кайданки та силою доставити до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . На пропозицію (прохання) позивача про виписування повістки на уточнення даних на конкретний час, працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 пояснили, що можуть виписати повістку «сьогодні на сьогодні», що не передбачено чинним законодавством.

О 08:10 год. 26.06.2024 під супроводом працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На контрольно-пропускному пункті ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача, вилучили телефон, зареєстрували у журналі та сказали йти у кабінет № 21. У вказаному кабінеті позивачу у наполегливій (погрожуючій) формі запропонували пройти військово-лікарську комісію, не зважаючи на пояснення останнього щодо відсутності при ньому медичної документації, порушення процедури направлення військовозобов`язаного на таку комісію. Розуміючи, що пояснення ніяк не впливають на позицію працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач, попросив зачекати доки приїде його адвокат.

Як стверджує представник позивача, ОСОБА_1 проти його волі протримали у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 аж до 21:00 год., поки юрист вказаного ІНФОРМАЦІЯ_3 не запросив його до свого кабінету. В кабінеті юрист почав складати протокол про адміністративне правопорушення, але позивача з ним не ознайомлював, викласти письмові пояснення не надавав можливості. Відповідно до змісту вказаного протоколу зазначено: «О 17 год. 30 хв. в умовах особливого періоду, в ході заходів оповіщення громадян в супереч вимог ч. 1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» АДРЕСА_2 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_3 до каб. № 24 на 26 червня 2024 року о 19:00 год. 45 хв. про що складено Акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, від пояснень своєї відмови не надав». Представник позивача звернув увагу, що в копіях матеріалів адміністративної справи, наданої на запит адвоката, відсутній акт відмови від отримання повістки, також відсутній відеозапис вручення повістки, а також відсутня сама повістка.

Також, як стало відомо позивачу 02.10.2024, 26 червня 2024 року відповідачем прийнято «постанову № с/9915 за справою про адміністративне стягнення за частиною __ статті __ Кодексу України про адміністративне правопорушення». Згідно змісту вказаної постанови, зазначено: « ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 26 червня 2024 року о 17 год. 30 хв. у АДРЕСА_3 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_3 до каб. № 24 на 26 червня 2024 року о 19:00 год. 45 хв. про що складено Акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, від пояснень своєї відмови від отримання та підписання повістки відмовився, документів, які б підтвердили причини відмови не надав».

Представник позивача вважає, що вказані вище документи нелогічні, незаконні та мають ознаки підроблення, суцільного викривлення фактів та зловживання владою працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , складені із порушенням норм чинного законодавства.

Так, у протоколі № с/9914 про адміністративне правопорушення від 26.06.2024 року вказано, що ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас, згідно «постанови № с/9915 за справою про адміністративне стягнення за частиною ____ статті ____ Кодексу України про адміністративне правопорушення» від 26.06.2024 року ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 26 червня 2024 року о 17 год. 30 хв. у АДРЕСА_3 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, у процесуальних документах, складених працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені зовсім різні адреси. До того ж адреса за якою Позивача було примушено, шляхом погроз на маніпуляцій, прослідувати до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 є АДРЕСА_1 .

Крім того, стверджував, що в додатках до позову додано відео, яке було знято ОСОБА_1 під час його зупинки працівниками поліції, де також зафіксовано розмову працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 з Позивачем. Із відео можна встановити, що ОСОБА_1 сам просив виписати йому повістку на уточнення даних, в свою чергу, військові примушували його противоправним шляхом в цей же момент пройти до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент складання протоколу позивач перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто повістка, від отримання якої він начебто відмовився, була вже не потрібна, оскільки він вже був там зранку до пізньої ночі та примусово утримувався проти його волі.

Також звернув увагу, що постанова також складена із процесуальними порушеннями, оскільки у назві документа не вказано яка частина та стаття Кодексу України про адміністративні правопорушення порушено позивачем.

У відкрите судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому позов підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводи у його відсутність.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у відкрите судове засідання не з`явився, про дату час та місце судових засідань повідомлений належним чином, про причини неявки та відзив на позовну заяву не подавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, та їх представників, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлено, що 26.06.2024 року офіцер адміністративного ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенант ОСОБА_3 склав протокол про адміністративне правопорушення № с/9914 щодо ОСОБА_1 , за змістом якого: «о 17 год. 30 хв. в умовах особливого періоду, в ході заходів оповіщення громадян в супереч вимог ч. 1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» АДРЕСА_2 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_3 до каб. № 24 на 26 червня 2024 року о 19:00 год. 45 хв. про що складено Акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, від пояснень своєї відмови не надав».

За результатами розгляду протоколу № с/9914 від 26.06.2024 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № с/9914 від 26.06.2024 щодо ОСОБА_1 , за змістом якого: « ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 1 ст. 22 ЗУ «Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 26 червня 2024 року о 17:30 хв в АДРЕСА_3 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_3 до каб. 24 на 26 червня 2024 року о 19 год. 45 про що складено Акт відмови від отримання повістки за підписом обох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, від пояснень своєї відмови не надав».

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення військовозобов`язаним правил військового обліку в особливий період.

Разом із цим, у вказаних вище процесуальних документах, складених працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені різні адреси, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення № с/9914 « АДРЕСА_2 », а у постанові по справі про адміністративне правопорушення № с/9914, складеній на підставні протоколу № с/9914 « АДРЕСА_3 ».

Таким чином, суд погоджується з доводами представника позивача, що зазначені документи не є логічними, та такими, що не відповідають обставинам справи.

Суд також звертає увагу, що в матеріалах адміністративної справи щодо притягнення ОСОБА_1 , наданої на запит адвоката, відсутній акт відмови від отримання повістки, також відсутній відеозапис вручення повістки, а також відсутня сама повістка.

Крім того, судом було досліджено наданий представником позивача відеозапис з місця подій, з якого вбачається, що ОСОБА_1 особисто просив виписати йому повістку на уточнення даних, в свою чергу військові примушували його в цей же час пройти до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом із тим, у відкритому судовому засіданні було допитано ОСОБА_4 , яка перебувала разом із ОСОБА_1 у автомобілі, коли його було зупинено працівниками поліції та ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 в повному обсязі підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, зокрема, те, що вона разом із позивачем рухалась на автомобілі по АДРЕСА_4 . Повідомила, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 примусили ОСОБА_1 прослідувати до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 без пропозиції вручення повістки та складання будь-яких документів.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, які б спростовували позицію позивача і підтверджували правомірність винесеної постанови відповідачем у встановлений строк суду не надані.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене, суд вважає необхідним відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17 (провадження № 11-1287апп18) встановлено, що в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст. ст. 287, 288 КУпАП, як в інших справах, які розглядаються судом у порядку адміністративного позовного провадження, слід застосувати ст. ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір», як і пільг за подання позовної заяви у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення, він складає за подання такої позовної заяви 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення статей 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог позивача, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 210, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 за № с/9915 від 26 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 , за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Тополева