Справа № 520/32075/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про передачу справи для вирішення питання про відвід судді

11 грудня 2024 року Справа № 520/32075/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження заяву Управління Служби безпеки України в Харківській області про відвід судді у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Служби безпеки України в Харківській області (, вул. Мироносицька, буд. 2, м. Харків, 61002) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Харківській області, які полягають у відмові ОСОБА_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023 (з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини);

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Харківській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за відповідною посадою станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри реально виплачених надбавки за особливості проходження служби відповідно до п.п.1 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 та премії відповідно до п.п.2 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017 №704, виходячи з визначених окладів, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Від представника відповідача через автоматизовану систему "Електронний суд" надійшла заява, в якій він просив відвести суддю Харківського окружного адміністративного суду Полях Наталію Анатоліївну від розгляду справи №520/32075/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління СБ України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що позивач ОСОБА_1 систематично звертався до суду з аналогічними адміністративними позовами, які мали ідентичний предмет і підстави. Ці позови, подані у справи №520/26410/24, №520/27717/24 та №520/30078/24, неодноразово залишалися без розгляду або поверталися через відсутність доказів сплати судового збору, невиконання вимог суду щодо усунення недоліків, або були визнані спробами маніпуляції автоматизованим розподілом справ. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 по справі №520/30078/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 45 КАС України. Відповідач зазначає, що після постановлення ухвали від 08.11.2024 позивач не вжив жодних заходів для усунення встановлених недоліків, а подав новий позов з ідентичним змістом, що, на думку представника відповідача, підтверджує його намір продовжувати практику зловживання процесуальними правами. Відповідач вважає, що всупереч зазначеній ухвалі у справі №520/30078/24 суддею Полях Н.А. 25.11.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі 520/32075/24, за позовом тієї самої особи, з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, яка набрала законної сили.

26.11.2024 відповідач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив визнати дії представника позивача зловживанням процесуальними правами та маніпуляцією автоматизованим розподілом; вжити заходів шляхом залишення позовної заяви без розгляду з підстав допущення позивачем процесуальних зловживань та маніпуляції автоматизованим розподілом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 у задоволенні заяви Управління Служби безпеки України в Харківській області про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

На обґрунтування заяви про відвід головуючого судді, представник відповідача зазначив, що судом під час прийняття ухвали від 09.12.2024 не надано оцінки поданим доказам та аргументам Управління, викладеним ним у заяві від 26.11.2024, а вказані дії суду щодо відмови у задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Полях Н.А., оскільки представник позивача, на думку відповідача, недобросовісно реалізує свої права не за їх призначенням, а з метою маніпуляції зі складом суду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а також подану відповідачем заяву про відвід головуючому судді, зазначає наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді врегульовані статтею 36 КАС України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Приписами частини третьої статті 39 КАС України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно до положень частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Судом встановлено, що 22.11.2024 засобами системи «Електронний суд» представником ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду було подано адміністративний позов до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст.171 КАС України 25.11.2024 суддею було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі № 520/32075/24.

09.12.2024 від представника відповідача через автоматизовану систему "Електронний суд" надійшла заява, в якій він просив визнати дії представника позивача зловживанням процесуальними правами та маніпуляцією автоматизованим розподілом; вжити заходів шляхом залишення позовної заяви без розгляду з підстав допущення позивачем процесуальних зловживань та маніпуляції автоматизованим розподілом.

В обґрунтування заяви було зазначено, що позивач та його представник систематично звертаються до суду із позовами, які мають однаковий предмет та підстави, що, на думку представника відповідача, спрямовано на втручання в автоматизований розподіл справ, оскільки позивач та його представник не виконують ухвали суду про усунення недоліків, зокрема щодо сплати судового збору, внаслідок чого позови повертаються або залишаються без розгляду, що дозволяє повторно подавати такі ж позови до інших суддів. Представник відповідача зазначає, що такі дії порушують основоположний принцип неприпустимості зловживання процесуальними правами.

За результатами розгляду вказаної заяви Харківським окружним адміністративним судом 09.12.2024 було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви за відсутністю підстав для визнання дій представника позивача зловживанням процесуальними правами та маніпуляцією автоматизованим розподілом, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Із заяви про відвід головуючого судді у справі №520/32075/24 вбачається, що представник відповідача по суті висловлює свою незгоду з ухвалою суду від 09.12.2024, якою відмовлено у задоволенні заяви про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки, судом, як зазначає представник відповідача, не надано належної оцінки доказам і аргументам Управління, що були викладені у заяві від 26.11.2024.

Як зазначалося, положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Частиною другою статті 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Перевіряючи мотиви, з яких виходив заявник, обґрунтовуючи заяву про відвід судді, суд зазначає, що для надання оцінки об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій у цій справі, існують кілька критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Така оцінка здійснюється за об`єктивного та суб`єктивного підходу.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи.

Викладені відповідачем у заяві мотиви не можуть бути підставою для відводу судді відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України, згідно якої незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності (неупередженості) суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

ЄСПЛ у рішенні від 09.11.2006 (заява № 33949/02) у справі «Білуха проти України» констатував, що: «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 07.08.1996, п. 58).».

Так, незгода сторони з процесуальними рішеннями, прийнятими суддею, а також його рішеннями або висловленою публічно позицією з правових питань, що стосуються інших справ, не можуть слугувати правовою підставою для відводу судді. Такі дії судді є частиною його професійної діяльності та реалізації повноважень, передбачених процесуальним законодавством. Саме по собі незадоволення сторони судовими рішеннями або окремими правовими висновками судді не свідчить про упередженість чи необ`єктивність суду. Законодавство передбачає механізми перегляду та оскарження таких рішень, що забезпечують право на справедливий судовий розгляд, але вони не мають використовуватися як спосіб впливу на суддю через відвід, який має бути заявлений виключно за наявності обґрунтованих підстав, визначених законом.

Як видно з матеріалів справи, аргументи відповідача, викладені у заяві про відвід, зводяться до незгоди з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2024, якою відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення адміністративного позову у справі №520/32075/24 без розгляду.

Суд зазначає, що одним із принципів чинного Кодексу адміністративного судочинства України визначено право на перегляд справи та оскарження судового рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.13 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ч.1 ст.293 КАС України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч.3 ст.293 КАС України).

Отже, чинним законодавством України передбачено ефективний механізм перегляду та оскарження судових рішень, який спрямований на забезпечення права сторін на справедливий судовий розгляд.

Водночас суд наголошує, що незгода відповідача з ухвалою суду не є підставою для відводу судді. Заявлення відводу судді повинно базуватися на чітких підставах, визначених у статті 36 КАС України, і незгода сторони з процесуальним рішенням не входить до переліку таких підстав.

З огляду на викладене, суд наголошує, що відповідач не позбавлений права використати передбачений процесуальним законодавством механізм оскарження, зокрема, звернувшись до апеляційного суду у порядку, встановленому ст.293 КАС України.

Заявлення ж відводу судді на підставі незгоди з процесуальним рішенням є не лише юридично необґрунтованим, але й суперечить принципам адміністративного судочинства, спрямованим на забезпечення ефективності розгляду справ та дотримання процесуальної дисципліни.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 27, 28 і 30 рішення у справі "Фей проти Австрії" (заява від 24.02.1993 №255), п.42 рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (заява №33958/96).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності або безсторонності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 73903174).

Також, вирішуючи питання по суті заяви, суд зауважує, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте право на відвід не являється абсолютним. Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що одним із фундаментальних принципів адміністративного судочинства є забезпечення права кожного на судовий захист, яке гарантується статтею 55 Конституції України.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частина 1 статті 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, будь-яке обмеження доступу до правосуддя, в тому числі шляхом залишення позовної заяви без розгляду, можливе лише за умови дотримання принципу правомірності та виключно у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Водночас, суд може визнати зловживанням процесуальними правами лише ті дії, які суперечать завданню адміністративного судочинства, що підтверджуються конкретними та належними доказами, що випливає з положень ч.2 ст.45, ст.ст.73, 74 КАС України.

Ухвала суду від 9 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, ґрунтується на вичерпному аналізі обставин справи. Суд встановив, що наведені відповідачем аргументи є недостатніми для підтвердження факту зловживання процесуальними правами або маніпуляції автоматизованим розподілом справ. Залишення позовної заяви без розгляду за таких обставин суперечило б основним засадам адміністративного судочинства та обмежувало б право позивача на звернення до суду.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу. Таке положення законодавець закріпив з метою забезпечення стабільності та ефективності судового процесу, а також для уникнення зловживання правом на відвід.

Вимоги про відвід судді, засновані на незгоді із процесуальним рішенням суду, підривають завдання судочинства та створюють загрозу порушення принципу правової визначеності.

Таким чином, звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом є реалізацією його конституційного права на судовий захист, закріпленого статтею 55 Конституції України, та відповідає завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.

Водночас жодне судове рішення не може розглядатись як підстава для відводу судді, оскільки кожна зі сторін процесу має передбачений законом механізм перегляду судових рішень у разі незгоди з ними - шляхом подання апеляційної або касаційної скарги. Будь-які спроби використати заяву про відвід для впливу на суд або запобігання розгляду справи конкретним суддею суперечать принципам справедливого судочинства.

З огляду на вказане, суд вважає, що зазначені обставини в обґрунтування заяви про відвід не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо неупередженості та об`єктивності головуючого судді у вирішенні даної адміністративної справи.

Враховуючи наведене, суд вважає відвід необґрунтованим, внаслідок чого наявні підстави для застосування положень частини 4 статті 40 КАС України.

Відповідно до частини 4 статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною одинадцятою статті 40 КАС України визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч.12 ст.40 КАС України).

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Передати справу №520/32075/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Служби безпеки України в Харківській області (, вул. Мироносицька, буд. 2, м. Харків, 61002) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії у відповідності до положень статей 31, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід судді.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.А. Полях