Справа № 420/11823/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р., розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приморського відділу державної виконаної служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 65026, м. Одеса, вул. Пастера, 58) та Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місце знаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44), за участю третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) та Адміністрації державної прикордонної служби України (, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська,26) про визнання протиправними та скасування постанови, подання та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 16 квітня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приморського відділу державної виконаної служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 65026, м. Одеса, вул. Пастера, 58) та Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місце знаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44), за участю третьої особи НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ), в якій позивач просить:

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2023 року ВП№71961977 головного державного виконавця Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчої Катерини Ігорівни;

Визнати протиправним та скасувати подання про заборону в`їзду в Україну №50088 від 13.06.2023 р., ВП №71961977 головного державного виконавця Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчої Катерини Ігорівни;

Визнати протиправним та скасувати рішення №264 від 06.07.2023 р. Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Ухвалою суду від 06 травня 2024 року після усунення виявлених недоліків, позивачу поновлено строк звернення до суду та позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових справ.

Зобов`язано Приморський відділ державної виконаної служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №71961977 та копії оскаржуваних постанов, протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали, та зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області надати суду належним чином засвідчену копію оскаржуваного рішення №264 від 06.07.2023 року та матеріали особової справи позивача. Зупинено провадження по справі до отримання копії витребуваних судом документів.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 554 092,21 гривень з конфіскацією товару.

На підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21 відкрите виконавче провадження №71961977.

Згідно з постанови про відкриття виконавчого провадження, з боржника ОСОБА_1 підлягає стягненню штраф у розмірі 1 554 092 гривні 21 коп., та виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця у розмірі 155 409 гривень 22 коп.

В рамках виконавчого провадження №71961977 головним державним виконавцем Осадчою Катериною Ігорівною також винесено подання про заборону в`їзду в Україну №50088 від 13.06.2023 р.

Представник позивача зазначає, що подання №50088 від 13.06.2023 р. розглянуто 06.07.2023 р. Головним управління Державної міграційної служби України в Одеській області, та прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну №264 від 06.07.2023 р. на термін з 06.07.2023 р. по 06.07.2026 р., і, як наслідок, винесено доручення ГУ ДМС в Одеській області Головному центру обробки спеціальної інформації Адміністрації ДПС України від 06.07.2023 р. про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки з 06.07.2023 р. по 06.07.2026 р. Та вже, 22.07.2023 року на кордоні позивачу посадова особа прикордонної служби вручила рішення від 22.07.2023 р. про відмову у перетинанні державного кордону НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Представник позивача зазначає, що з аналізу матеріалів виконавчого провадження №71961977 вбачається істотне порушення низки норм законодавства, а саме: у виконавчому документі - постанові Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21 не зазначено: повне найменування стягувача (зазначене найменування «Одеська Митниця Держмитслужби», замість «Одеська митниця Державної митної служби України»); місцезнаходження стягувача; ідентифікаційний код стягувача - юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; дата набрання постановою Малиновського районного суду м. Одеси законної сили.

З цього вбачається невідповідність виконавчого документу, що поданий стягувачем до Приморського відділу ДВС у місті Одесі, вимогам пунктів 3), 4) та 6) частини 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», якими встановлені необхідні обов`язкові реквізити виконавчого документу, а тому на думку представника позивача, державний виконавець повинен був повернути вказаний виконавчий документ стягувачу, як такий, що не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею закону.

Також представник позивача зазначає, що після відкриття виконавчого провадження головним державним виконавцем Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчою Катериною Ігорівною не було надіслано позивачу (боржнику) копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Представник позивача звернув увагу, що сам по собі супровідний лист до постанови про відкриття виконавчого провадження із зазначенням адреси боржника не є належним доказом на підтвердження факту надсилання такої постанови позивачу та дотримання державним виконавцем вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження свідчить про обмеження в реалізації всіх його прав, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Також, на думку представника позивача, підтвердженням невідповідності вимогам Закону постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2023 р. є те, що у постанові: вказана невірна дата видачі виконавчого документу - 02.03.2023 року, тоді як постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2022 року; повне найменування юридичної особи-стягувача («Одеська митниця Державної митної служби України») вказане з помилкою - «Одеська Митниця»; Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2022 р. по справі №521/10116/21 вирішено накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, а саме 1 554 092,21 гривень з конфіскацією товарів. Тоді як постановою про відкриття виконавчого провадження №71961977 від 07.06.2023 року відкрите виконавче провадження тільки про накладення штрафу. Тобто, головним державним виконавцем Осадчою Катериною Ігорівною при відкритті виконавчого провадження вирішено примусово виконати постанову Малиновського суду тільки у частині накладення штрафу, без конфіскації товарів.

Також представник позивача зазначає, що наслідком незаконного відкриття виконавчого провадження №71961977 і безпідставного винесення головним державним виконавцем Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчою Катериною Ігорівною 07.06.2023 року постанови про відкриття виконавчого провадження, стало, застосування до позивача заборони в`їзду в Україну, стягнення виконавчого збору а також заходів примусового виконання рішень - арешту його майна, коштів.

Також представник позивача звертає увагу, що вже через шість днів після відкриття 07.06.2023 року виконавчого провадження, головним державним виконавцем Осадчою Катериною Ігорівною передчасно - 13.06.2023 року, до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області було направлене подання про заборону ОСОБА_1 в`їзду в Україну №50088 від 13.06.2023 р.

Подання про заборону ОСОБА_1 в`їзду в Україну №50088 від 13.06.2023 р. ґрунтується на нормі ч. 2 ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження» та голослівному висновку, що «Станом на 13.06.2023 року вимоги виконавчого документу боржником не виконані, грошові кошти або будь-які інші грошові активи не виявлені», тобто без наявності будь-яких запитів та відповідей на них.

Надалі, ГУ ДМС України в Одеській області 06.07.2023 року без аналізу всіх обставин та за відсутністю на те законних підстав, прийняло рішення №264 від 06.07.2023 р. про заборону в`їзду громадянину Узбекистану ОСОБА_1 в Україну, і, як наслідок, винесено доручення ГУ ДМС в Одеській області Головному центру обробки спеціальної інформації Адміністрації ДПС України від 06.07.2023 р. про заборону в`їзду в Україну на термін з 06.07.2023 р. по 06.07.2026 р.

Таким чином особі - боржнику, належним чином не повідомленої про відкриття 07.06.2023 року виконавчого провадження №71961977, майже одразу після його відкриття, забороняють в`їзд в Україну, чим позбавляють можливості, находячись на законних підставах на території України вжити заходів по погашенню боргу.

Отже, на думку представника позивача, рішення №264 від 06.07.2023 р. Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про заборону в`їзду в Україну, і як наслідок, доручення ГУ ДМС в Одеській області Головному центру обробки спеціальної інформації Адміністрації ДПС України від 06.07.2023 р. про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки з 06.07.2023 р. по 06.07.2026 р., рішення про відмову у перетинанні державного кордону від 22.07.2023 року НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, також є незаконними та повинні бути скасованими.

З наведених підстав представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.

У зв`язку із надходженням витребуваних судом документів, ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 01 жовтня 2024 року поновлено провадження у справі зі стадії, на який було зупинено.

До суду 13 травня 2024 року від військової частини НОМЕР_4 надійшло клопотання про виключення військову частину НОМЕР_4 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) зі складу учасників справи. Вислухавши думку присутніх представників сторін, ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 01 жовтня 2024 року, відмовлено у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_4 .

Також 17 травня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі Адміністрацію державної прикордонної служби України як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.

Вислухавши думку присутніх представників сторін, ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 01 жовтня 2024 року клопотання представника позивача задоволено та залучено до участі у справі Адміністрацію державної прикордонної служби України як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.

До суду 21 травня 2024 року від відповідача Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що 05.07.2023 року до ГУДМС в Одеській області надійшло подання про заборону в`їзду № 50088 від державного виконавця Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчої К.І., в якому зазначено, що станом на 13.06.2023 року вимоги виконавчого документу боржник не виконав, грошові кошти або будь-які майнові активи не виявлені.

Тому, керуючись нормами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ГУ ДМВ в Одеській області правомірно прийнято рішення про заборону в`їзду на територію України.

До суду 13 серпня 2024 року від Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли матеріали виконавчого провадження № 71961977 на 122 арк.

Також до суду 13 серпня 2024 року від Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні, посилаючись на те, що до Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) із заявою про примусове виконання Постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 13.09.2022 року по справі № 521/10116/21 надійшла заява від Одеської митниці, про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення штрафу в розмірі 1 554 092,21 грн. 07.06.2023 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Осадчою К.І. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 71961977.

Представник відповідача звертає увагу, що відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Виконавцем направлено постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом № 291 за адресою, зазначеною у виконавчому документі - АДРЕСА_1 (адреса місця проживання та місця реєстрації, згідно виконавчого документа), але поштове повідомлення було повернуто.

Стосовно посилання позивача невідповідності виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, представник відповідача зазначає, що виконавчий документ відповідав вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення було зазначено код ЄДРПОУ, найменування та адреса місцезнаходження.

Стягувач, є відокремленим підрозділом Державної митної служби та згідно ЄДР має повну назву: Одеська митниця (копія витягу з ЄДР надається).

Міністерство юстиції наказом від 24.01.2017 р. №173/5 затвердило Порядок інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та автоматизованою системою виконавчого провадження.

Таким чином при реєстрації виконавчого документу, а саме внесення ЄДРПОУ стягувача, дані із ЄДР реєстру підтягуються автоматично.

Представник відповідача звертає увагу, що відсутність коду ЄДРПОУ стягувача у виконавчих документах не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, адже ідентифікаційний номер сторони виконавчого провадження (стягувача чи боржника) покликаний лише сприяти здійсненню виконавчого провадження та не впливає на суть і чинність виконавчого документа як такого. Код є формальною, а не визначальною характеристикою виконавчого документа, що підтверджується правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 465/5637/18.

Стосовно невідповідності постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2023 року, а саме невірне зазначення дати видачі виконавчого документу - 02.03.2023 року: при реєстрації виконавчого документу Постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 13.09.2022 року, по справі № 521/10116/21 було допущено технічну помилку, а саме: замість дати видачі документу 13.09.2023 року було вказано - 02.03.2023 року, представник відповідача зазначив, що 25.04.2024 року державним виконавцем було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних якою виправлено технічну помилку та внесено вірну дату виконавчого документу.

Також представник відповідача звертає увагу, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

З наведених підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

У свою чергу 28 серпня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник наполягав на задоволенні позовних вимог, звертаючи увагу, що як вбачається з аналізу наданих до відзиву копії реєстру поштового відправлення №91 від 19.06.2023 року, чеків та поштових конвертів про надіслання боржнику ОСОБА_1 рекомендованого листа (які були відсутні в матеріалах виконавчого провадження при ознайомленні представником), конверт прийнятий до відправки у Одеському поштовому відділенні «Укрпошта» №1 19.06.2023 року о 15:57:29. Тобто, на думку представника позивача, в порушення ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Приморського ВДВС Осадчою Катериною Ігорівною постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №71961977 від 07.06.2023 року була направлена рекомендованим листом на ім`я боржника ні 08.06.2023 року (наступного робочого дня з дня його винесення), а на 11 днів пізніше. На аркуші 2 під №31 Реєстру поштового відправлення №91 від 19.06.2023 року, складеного Приморським ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), вказаний адресат рекомендованого листа - ФОП ОСОБА_1 , адреса його мешкання: АДРЕСА_3 . Однак, номер телефону адресата - НОМЕР_5 як в Реєстрі, так і на поштових конвертах вказаний невірно. Отже, з цих причин позивач належним чином не був повідомлений працівником поштового відділення про надходження йому рекомендованого листа, рекомендований лист з Постановою про відкриття виконавчого провадження позивачем не був отриманий, та позивач належним чином не був повідомлений про відкриття 07.06.2023 року виконавчого провадження.

З цього представник позивача вважає, що можна зробити висновок, що Першим ВДВС м. Одеси не виконані вимоги ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в частині належного сповіщення боржника про виконавче провадження - надіслання Постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом.

Також представник позивача зазначив, що ФОП ОСОБА_1 останній раз був в Україні 22.06.2023 року, коли виїжджав за межі України по справах через прикордонний пункт «Старокозач`є». А при спробі повернутися додому в Україну 22.07.2023 року, позивачу було відмовлено у перетині кордону, представником третьої особи - НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, видане Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України строком на 3 роки від 22.07.2023 р., та в його паспорті проставлений відповідний штамп.

Зі змісту врученого ОСОБА_1 на кордоні Рішення від 22.07.2023 р. випливає, що причиною заборони в`їзду в Україну є рішення відповідного державного органу України щодо заборони в`їзду в Україну та відсутня інформація про виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 . Тобто позивачу, який з 22.06.2023 р. знаходиться за межами України не були, та не могли бути відомі та зрозуміли реальні підстави та причини відмови перетину кордону, що саме стало слідством відкриття виконавчого провадження. Постанову про відкриття від 07.06.2023 року ВП №71961977 ОСОБА_1 від відповідача не отримував.

З іншого боку представник позивача зазначає, що не зрозумілі мотиві та підстави застосування до ОСОБА_1 за поданням державного виконавця саме заборони в`їзду в Україну, простежується відсутність послідовності дій задля досягнення головної мети виконавчого провадження - виконання рішення суду та стягнення до державного бюджету коштів. Боржник, знаходячись в України на законних підставах, займаючись з 2005 року в Україні підприємницькою діяльністю та справно сплачуючи податки, мав би більше шансів на виконання рішення суду, а державний бюджет - на поповнення.

До суду 10 жовтня 2024 року від Адміністрації державної прикордонної служби України надійшли письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких представник третьої особи вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню, посилаючись на те, що рішення про відмову у перетинанні державного кордону від 22.07.2023 року НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 винесено з причини наявності рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну.

Так, представник третьої особи зазначає, що на адресу Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби, відповідно до абзацу 2 п. 5 Порядку №535, надійшло Рішення №264 від 06.07.2023 р. Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про заборону в`їзду в Україну, протягом строку, встановленого уповноваженим державним органом, а саме на три роки від дня винесення постанови.

На підставі вказаного Доручення та у відповідності до Порядку №535 інформація стосовно ОСОБА_1 , була уведена до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України.

Отже, на виконанні Державної прикордонної служби України перебуває доручення уповноваженого державного органу України, яке надано у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №280 від 17.04.2013 (із змінами).

Уповноважені службові особи Держприкордонслужби у разі збігу інформації про особу, яка перетинає державний кордон або в`їжджає на тимчасово окуповану територію України, з інформацією, що зберігається в оперативних базах даних системи «Гарт-1» виконують дії у відповідності до Порядку №535.

Таким чином, представник третьої особи звертає увагу, що уповноважена службова особа НОМЕР_2 прикордонного загону Держприкордонслужби, яка приймала рішення про відмову Позивачу в перетинанні державного кордону України, під час здійснення прикордонного контролю, діяла з дотриманням алгоритму дій передбачених Порядком №535, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому такі дії є правомірними, а рішення про відмову в перетинанні державного кордону України є законним.

До суду 14 жовтня 2024 року від представника позивача надійшла заява про зміну підстав позову (вхід. № ЕС/52982/24), відповідно до якої представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав того, що у виконавчому документі - Постанові Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21 не зазначено: дата видачі виконавчого документу; місцезнаходження стягувача; ідентифікаційний код стягувача - юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону України «Про виконавче провадження».

З цього вбачається невідповідність виконавчого документу, що поданий стягувачем до Приморського відділу ДВС у місті Одесі, вимогам пунктів 1), 3) та 4) частини 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», якими встановлені необхідні обов`язкові реквізити виконавчого документу. "

В іншому підстави позову залишаються без змін.

На судовому засіданні від 04 листопада 2024 року заслухані пояснення представника позивача, представника відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та третьої особи - Адміністрації державної прикордонної служби України. Інші учасники справи на судове засідання не з`явились.

Також судом досліджено письмові докази у справі, та за згодою присутніх учасників справи, ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 04 листопада 2024 року продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянин республіки Узбекистану, що підтверджено паспортом НОМЕР_6 строком дії до 09.09.2030 року (а.с. 14-15), та має посвідку на постійне проживання в Україні, № НОМЕР_7 строком до 11.10.2023 року (а.с. 12).

Із штампів у паспорті НОМЕР_6 суд встановив, що 22.06.2023 року позивач виїхав за межі України та 22.07.2023 йому було заборонено в`їзд в України, про що проставлений штамп № 213/104 у паспорті (а.с. 15), та НОМЕР_2 прикордонним загоном ДПС України було прийнято рішення від 22.07.2023 року про відмову в перетинанні державного кордону (а.с.28).

Суд встановив, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21 (а.с. 20-26), за результатами розгляду матеріалів, які надійшли з Одеської митниці Держмитслужби, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 554 092,21 гривень з конфіскацією товару за протоколом № 0606/50000/21.

Суд встановив, що захисник Рашидова Озод Мажидовича оскаржував вказану постанову до Одеського апеляційного суду та постановою Одеського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21, - без змін (а.с. 30-37)

За заявою Одеської митниці № 7.10-3/20-06/8.19/10445 від 26.05.2023 року про примусове виконання рішення суду, державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчою К.І. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2023 року ВП № 71961977 на підставі виконавчого документа: постанова №521/10116/21, виданий 02.03.2023, про: штраф 1 554 092,21 гривень; боржник ОСОБА_1 , стягувач Одеська митниця, документ вступив силу 27.12.2022 (а.с. 118).

Пунктом 2 постанови зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2023 року ВП № 71961977 надіслана на адресу позивача: АДРЕСА_4 , поштою рекомендованим листом, що підтверджено реєстром згрупованих відправлень від 19.06.2023 року.

Разом з цим поштове відправлення повернулось із позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Також державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчою К.І. прийнято 07.06.2023 року в межах виконавчого провадження №71961977 постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника.

Також матеріалами виконавчого провадження підтверджено, що державний виконавець направив запит державного виконавця до Фонду державного майна України (від 07.06.2023 № 46108), ДП «ГІОЦ УКРЗАЛІЗНИЦІ» (від 07.06.2023 № 46109) ДП АІРТ (від 07.06.2023 № 46107), Державне підприємство «Аграрні ресурси» (від 07.06.2023 № 46105), ДП «Держреєстри України» (від 07.06.2023 № 46106) з метою надання відомості про наявність/відсутність відповідних даних стосовно ОСОБА_1 .

Окрім цього державний виконавець направив на адресу ОСОБА_1 виклик державного виконавця від 07.06.2023 року № 46103, зобов`язавши ОСОБА_1 з`явитись до виконавця 19.06.2023 року о 13:30 за адресою м. Одеса, вул. Пастера, 58 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом.

Також у зв`язку з невиконанням вимог виконавчого документу державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчою К.І. прийнято 13.06.2023 року постанову про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.

Та подано до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області подання про заборону в`їзду в Україну від 13.06.2023 року № 50008, у якому повідомлено, що станом на 13.06.2023 року вимоги виконавчого документу боржником не виконані, грошові кошти або будь-які інші майнові активи не виявлені, на підставі чого просить розглянути та вирішити питання щодо винесення доручення та рішення про заборону в`їзду в України стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням вимог постанови № 521/10116/21 виданої 02.03.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси.

Суд встановив, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області було розглянуто подання про заборону в`їзду в Україну від 13.06.2023 року № 50008 та за результатами його розгляду, прийнято рішення № 264 про заборону в`їзду в Україну від 06 липня 2024 року, відповідно до якого заборонено громадянину Узбекистану ОСОБА_1 в`їзд в Україну терміном на три роки, період контролю: 06.07.2023-06.07.2026 (а.с.92-93), та видано доручення ГУ ДМС в Одеській області Головному центру обробки спеціальної інформації Адміністрації ДПС України про заборону громадянину Узбекистану ОСОБА_1 в`їзду в Україну терміном на три роки (а.с. 91).

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) (в редакції, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваної постанови).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (пункт 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Зміст спірних правовідносин полягає, зокрема у тому, що державний виконавець не мав право приймати на виконання виконавчий документ постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21, з підстав того, що поданий стягувачем до Приморського відділу ДВС у місті Одесі виконавчий документ, не відповідає вимогам пунктів 1), 3) та 4) частини 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», якими встановлені необхідні обов`язкові реквізити виконавчого документу.

За таких підстав, позивач вважає, що державний виконавець був зобов`язаний повернути виконавчий документ без прийняття.

Надаючи оцінку таким доводам позивача та запереченням викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21 (а.с. 20-26), за результатами розгляду матеріалів, які надійшли з Одеської митниці Держмитслужби, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 554 092,21 гривень з конфіскацією товару за протоколом № 0606/50000/21.

Згідно з ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України (далі, - МК України), порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 464 МК України штраф як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у покладенні на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за таке правопорушення, обов`язку сплатити до державного бюджету грошові кошти у сумі, яка визначається цим Кодексом залежно від виду та характеру вчиненого правопорушення.

Сплата штрафу, якщо при цьому не застосовується адміністративне стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, не звільняє особу, яка вчинила порушення митних правил, від сплати митних платежів, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 539 МК України передбачено порядок виконання постанови митного органу про накладення штрафу, зокрема частиною 1 цієї статті кодексу передбачено, що штраф повинен бути сплачений особою, яка вчинила порушення митних правил, не пізніше 15 днів з дня вручення або надіслання їй копії постанови митного органу про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше 15 днів з дня залишення скарги (адміністративного позову) без задоволення.

Суд встановив, що захисник Рашидова Озод Мажидовича оскаржував вказану постанову до Одеського апеляційного суду та постановою Одеського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21, - без змін (а.с. 30-37).

Таким чином, керуючись приписами ст. 539 МК України, суд доходить висновку, що позивач мав сплатити штраф не пізніше 11 січня 2023 року.

Суду не надано докази добровільного виконання позивачем постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21 в частині сплати штрафу.

Статтею 540 МК України передбачено примусове виконання постанови митного органу або суду про накладення штрафу, відповідно до ч. 1 якої, у разі якщо штраф не буде сплачено у строки, встановлені статтею 539 цього Кодексу, постанова митного органу або суду (судді) надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання або роботи порушника або за місцезнаходженням його майна.

Матеріалами справи підтверджено, що за заявою Одеської митниці № 7.10-3/20-06/8.19/10445 від 26.05.2023 року про примусове виконання рішення суду, державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчою К.І. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2023 року ВП № 71961977 на підставі виконавчого документа: постанова №521/10116/21, виданий 02.03.2023, про: штраф 1 554 092,21 гривень; боржник ОСОБА_1 , стягувач Одеська митниця, документ вступив силу 27.12.2022 (а.с. 118).

Таким чином, суд доходить висновку, що постанова суду про накладення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам виконавчого документа, перелічені ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»

Так, у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» міститься перелік вимог, які мають бути дотримані у виконавчому документів, зокрема у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Дослідивши постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21, суд доходить висновку, що вказаним вимогам цей виконавчий документ відповідає.

Посилання позивача на відсутність коду ЄДРПОУ стягувача у постанові Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21 відхиляються судом, оскільки його відсутність не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, адже ідентифікаційний номер сторони виконавчого провадження (стягувача чи боржника) покликаний лише сприяти здійсненню виконавчого провадження та не впливає на суть і чинність виконавчого документа як такого, що підтверджується правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 465/5637/18.

Також безпідставні посилання представника позивача на те, що відповідачем з порушенням вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в частині того, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, направлено боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки такі порушення не впливають на суть правильності відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, суд доходить висновку, що державний виконавець правомірно прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження та відсутні підстави для задоволенні позовних вимог - визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2023 року ВП№71961977 головного державного виконавця Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчої Катерини Ігорівни.

Щодо позовних вимог - визнати протиправним та скасувати подання про заборону в`їзду в Україну №50088 від 13.06.2023 р., ВП №71961977 головного державного виконавця Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Осадчої Катерини Ігорівни, та визнати протиправним та скасувати рішення №264 від 06.07.2023 р. Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, суд зазначає таке.

Статтею 77 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, які відповідно проживають (перебувають) чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, застосовуються положення цього Закону.

Згідно з ч. 2 цієї статті Закону, у разі невиконання зазначеними в частині першій цієї статті особами рішень виконавець звертається до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону з поданням про заборону в`їзду в Україну чи видворення за межі України таких осіб відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Аналізуючи вказані норми, суд зазначає, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

При цьому, законодавцем передбачено певні види юридичної відповідальності за невиконання рішення суду, зокрема для іноземців, заборона в`їзду в Україну.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний, зокрема: 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Сукупний аналіз положень Закону «Про виконавче провадження» доводить, що державний виконавець має застосовувати до боржника певні види юридичної відповідальності за невиконання рішення суду за умови неналежного виконання боржником покладених на нього законом обов`язків.

Так, матеріалами справи підтверджено, що п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2023 року ВП № 71961977 зобов`язано боржника ОСОБА_1 протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Якщо постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 07.06.2023 року, то п`ятий робочий день припадав 14 червня 2023 року.

Разом з цим матеріалами виконавчого провадження підтверджено, що до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області подання про заборону в`їзду в Україну № 50008 датоване від 13.06.2023 року, тобто до спливу строку наданого боржнику на добровільне виконання виконавчого документу відповідно до приписів Закону «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що подання подано передчасне.

Однак, допущення цього порушення не змінює правомірності підстав для подання зазначеного подання для заборони в`їзду в Україну позивача, оскільки матеріалами справи достовірно підтверджено, що позивачем не було виконано рішення суду про накладення штрафу.

Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» . В`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема: якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Тобто підставою для заборони в`їзду в Україну іноземцю є саме невиконання рішення суду під час попереднього перебування.

Суд встановив, що постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21 про накладення штрафу на ОСОБА_1 була оскаржена його захисником та постановою Одеського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року по справі №521/10116/21, - без змін.

Позивач мав сплатити штраф не пізніше 11 січня 2023 року. Штраф до цієї дати не був сплачений.

Також штраф не був сплачений до дати звернення Одеської митниці із заявою до державної виконавчої служби - 26.05.2023 року.

Окрім цього, суд враховує, що й на дату розгляду справи, суду не надані докази сплати штрафу.

Відповідно до пп. д п. 4 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 року № 1235 рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою: за власною ініціативою або за поданням державного, приватного виконавця у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Відповідно до п. 6 вказаної Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

За таких обставин суд доходить висновку, що Головне управління ДМС України в Одеській області правомірно дійшло висновку про наявність підстав прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну позивача.

Згідно з п. 8, 9 цієї Інструкції, ДМС або її територіальний орган, який готував рішення про заборону в`їзду в Україну особі, у триденний строк надсилає засвідчену копію такого рішення разом з дорученням щодо заборони в`їзду в Україну особі до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України, розташованого: вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, оформленого відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року № 280 "Про затвердження Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

ДМС та її територіальні органи повідомляють ініціаторів звернення, визначених у пункті 4 цієї Інструкції, про прийняте рішення щодо заборони в`їзду в Україну особі.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що дії відповідачів є правомірними, а тому позовні вимоги є безпідставними та не належать задоволенню.

З огляду на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений судовий збір не належить поверненню позивачу.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись положенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 6, 14, 77, 90, 139, 161, 255, 271, 269, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приморського відділу державної виконаної служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 65026, м. Одеса, вул. Пастера, 58) та Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місце знаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44), за участю третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) та Адміністрації державної прикордонної служби України (, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська,26) про визнання протиправними та скасування постанови, подання та рішення, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко

.