Справа № 420/22945/24
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певній дії,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди у розмірі 1-го посадового окладу та окладу за військовим званням за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби;

- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із часу набуття) права на виплату винагороди у розмірі 1-го посадового окладу та окладу за військовим званням;

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди у розмірі 1,5 посадового окладу та окладу за військовим званням за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби;

- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із часу набуття права на виплату винагороди у розмірі 1,5 посадового окладу та окладу за військовим званням;

- зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої винагороди за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби за весь час затримки виплати - з 01.07.2010 року по день фактичної виплати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що йому протиправно виплачено винагороду за безперервну службу тривалістю 15 та 20 років у меншому від встановленого розміру на підставі п. 7 Постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Вважає, що у цих правовідносинах відповідач мав керуватись приписами Інструкції Адміністрації Держприкордонслужби № 425 та додатку 25 до Постанови № 1294, якими встановлено виплату у повному розмірі.

Відповідач у відзиві зазначив, що позовні вимоги він не визнає та у задоволенні позову просить відмовити. Така позиція ґрунтується на тому, що за ієрархією нормативно-правових актів приписи Постанови КМУ № 1294 є вищими від приписів Інструкції Держприкордонслужби № 425. Тому, на думку відповідача, позивачу правомірно виплачено винагороду за безперервну службу тривалістю 15 та 20 років на підставі п. 7 Постанови КМУ № 1294 у розмірі 50% від встановленого додатком № 25 розміру.

Ухвалою суду від 29.07.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Позивач проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України та відповідно до витягу з наказу № 553-ОС від 16.11.2020 року з 16.11.2020 року виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У липні 2010 року позивачеві виплачено додаткову винагороду за 15 років безперервної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру на підставі п. 7 Постанови КМУ № 1294.

У липні 2015 року виплачено додаткову винагороду за 20 років безперервної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру на підставі п. 7 Постанови КМУ № 1294.

Позивач не погоджується із розміром виплаченої додаткової винагороди, тому звернувся до суду із цим позовом.

При розгляді цієї справи суд ураховує наступні приписи діючого законодавства.

Відповідно до частин 2-4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, розміри грошового забезпечення встановлює Кабінет Міністрів України, а порядок його виплати Міністр оборони України, керівники центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівники розвідувальних органів України.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294), Кабінет Міністрів України постановив установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 Постанови № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Міністерством надзвичайних ситуацій, Державною інспекцією техногенної безпеки, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 3 Постанови № 1294 затверджено, зокрема додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, 33.

Відповідно до пункту 7 Постанови № 1294 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру.

Відповідно до додатку 25 Постанови № 1294 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), розміри додаткової винагороди за тривалість безперервної календарної військової служби становить, зокрема:

1 (посадовий оклад і оклад за військовим званням) за 15 років;

1,5 (посадового окладу і окладу за військовим званням) за 20 років.

Пунктом 11 Постанови № 1294 постановлено Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

З аналізу наведених норм суд робить висновок, що до моменту упорядкування переліку, розмірів та порядку виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, такі виплати проводились в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого розміру.

На виконання Постанови № 1294, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20 травня 2008 року № 425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 425).

Відповідно до п. 1.1 ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

Цю Інструкцію розроблено відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про розвідувальні органи України", "Про контррозвідувальну діяльність", "Про Державну прикордонну службу України", постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.92 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Відповідно до підпункту 3.25.1 пункту 3.25 Інструкції № 425, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах: 15 років - 1,0 (посадовий оклад і оклад за військовим званням); 20 років - 1,5 (посадового окладу і окладу за військовим званням).

Винагорода виплачується за місцем штатної служби за наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - за наказами вищих начальників (командирів) за підпорядкованістю.

У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди.

Таким чином, вищевказаною Інструкцією було упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить й винагорода за безперервну календарну війську службу.

Таким чином, станом на дату виплати позивачеві додаткової винагороди за 15 та 20 років безперервної військової служби у липні 2010 року та у липні 2015 року додаткові види грошового забезпечення вже були упорядковані, і, відповідно, відповідач протиправно виплатив позивачеві додаткову винагороду за 15 років безперервної військової служби із урахуванням п. 7 Постанови № 1294, а не у розмірі згідно із додатком 25 до Постанови № 1294 та Інструкції № 425.

Посилання відповідача на наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 1043 від 29 грудня 2010 року «Про здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам Державної прикордонної служби України в 2010 році», яким також передбачено виплату додаткової винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 50 відсотків установленого розміру, суд відхиляє, оскільки цей наказ прийнятий вже після виплати позивачу спірної винагороди, а саме: за 15 років виплачено у липні 2010 року, наказ прийнятий 29.12.2010 року.

Тому, позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас Адміністрацією Державної прикордонної служби України, зокрема, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», постанови Кабінету міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» та постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» видано наказ № 19 від 02 лютого 2015 року «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у лютому-грудні 2015 року».

Відповідно до пункту 11 цього наказу виплата додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з пунктами 3.13, 3.14, 3.16, 3.18, 3.19, 3.20, 3.21, 3.22, 3.23, 3.24, 3.25 (додаткова винагороду за тривалість безперервної військової служби) Інструкції, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року № 425, здійснюється у розмірі 50 відсотків установленого відповідно до зазначеного пунктами розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям льотного, наземного складу авіації та плаваючого складу.

Таким чином, суд погоджується із відповідачем, що наказом № 19 додатково упорядковано розмір винагороди, зокрема за 20 років безперервної служби, право на яку, у період чинності цього наказу, набув позивач.

Тому відповідач правомірно виплатив позивачеві у липні 2015 року додаткову винагороду за 20 років безперервної військової служби у розмірі 50 відсотків установленого розміру.

Відтак позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо компенсації втрати частини грошових доходів суд робить такі висновки.

За приписами ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення.

Згідно із статтею 3 Закону №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошового забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Так, судом встановлено затримку виплати позивачеві частини винагороди за 15 років безперервної військової служби.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі №1-13/2013 під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що винагорода є складовою грошового забезпечення, та, відповідно , відхиляє обґрунтування відповідача з цього приводу.

Із урахуванням висновку суду з приводу того, що винагорода є складовою грошового забезпечення, за несвоєчасну виплату частину цього доходу має бути нарахована компенсація відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Суд встановив, що винагорода у неповному розмірі виплачена позивачеві у липні 2010 року, тобто затримка виплати іншої частини починається саме з липня 2010 року (дати виплати частини винагороди).

Доказів нарахування та виплати компенсації за затримку виплати цього доходу відповідач не надав.

Таким чином, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої винагороди за 15 років безперервної військової служби за весь час затримки виплати починаючи з липня 2010 року (дати виплати частини винагороди).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) із часу набуття права на виплату винагороди у розмірі 1-го посадового окладу та окладу за військовим званням за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби.

Зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із часу набуття права на виплату винагороди у розмірі 1-го посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням виплачених сум, із компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої винагороди за тривалість безперервної 15-річної календарної військової служби за весь час затримки виплати - з липня 2010 року по день фактичної виплати.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов