Справа № 560/4441/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4441/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

10 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернулась із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не нарахування та не виплати компенсації за невикористані 15 календарних днів додаткової відпустки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані 15 календарних днів додаткової відпустки.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.04.2024 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на те, що відповідно до п.2, п.3 Порядку №270 державним службовцям, які мають стаж державної служби понад п`ять років, надається додаткова відпустка тривалістю один календарний день. Починаючи з шостого року стажу державної служби ця відпустка збільшується на один календарний день за кожний наступний рік. Тривалість додаткової відпустки не може перевищувати 15 календарних днів. Додаткова відпустка конкретної тривалості надається державним службовцям після досягнення відповідного стажу державної служби.

Оскільки стаж державної служби позивача становить більше 20 років, що надає позивачу право на додаткову оплачувану відпустку за стаж державної служби, тривалістю 15 днів.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказав, що позивач набула право на отримання додаткової відпустки в Берездівській сільській раді Шепетівського району Хмельницької області, оскільки стаж її державної служби на момент звільнення з Берездівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області становив 20 років 1 місяць. Тому виходячи з цього, саме Берездівська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області повинна була виплатити компенсацію за невикористану додаткову відпустку тривалістю 15 календарних днів.

Крім того, відповідно до ст. 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

ОСОБА_1 звільнена з посади провідного спеціаліста відділу обслуговування громадян №10 12.12.2023.

Проте, до Хмельницького окружного адміністративного суду за захистом свого порушеного права позивачка звернулася лише 25.03.2024 (згідно дати позову), що суперечить чинним нормам КЗпП України.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.04.2023 №463-о ОСОБА_1 призначено на посаду провідного спеціаліста відділу обслуговування громадян №10 управління обслуговування громадян з 07.04.2023.

Стаж державної служби станом на 07.04.2023 становить 20 років 01 місяць 15 днів.

Відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.12.2023 №1488-о ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста відділу обслуговування громадян №10 управління обслуговування громадян за угодою сторін з 12.12.2023.

За період роботи з 07.04.2023 по 12.12.2023 позивачу виплачена компенсація за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 4 календарні дні.

06.12.2023 позивач звернулась до відповідача з заявою про нарахування та виплату компенсації за невикористаних 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки з урахуванням стажу державної служби (20 років).

Відповідач листом від 26.12.2023 повідомив, що таку грошову компенсацію мала б провести Берездівська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, так як право на додаткову відпустку позивач набула саме під час звільнення з попереднього місця роботи.

Згідно довідки Берездівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 13.06.2023 №390/06-30, за час роботи з 01.03.2022 по 07.09.2022 щорічна додаткова відпустка за стаж роботи в органах місцевого самоврядування понад 20 років не надавалась і компенсація не виплачувалась.

Підстави для виплати позивачу компенсації за щорічну додаткову оплачувану відпустку з урахуванням стажу державної служби (20 років) відсутні.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі - Закон № 889-VIII), державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Закон України від 15.11.1996 № 504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон № 504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Статтею 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток:

1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;

2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону);

3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону);

3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону);

4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону);

5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Разом з тим, частиною 1 ст. 58 Закону №889-VIII передбачено, що за кожний рік державної служби після досягнення п`ятирічного стажу державної служби державному службовцю надається один календарний день щорічної додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як 15 календарних днів.

При цьому, порядок надання державним службовцям додаткових оплачуваних відпусток визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 270 "Про затвердження Порядку надання державним службовцям додаткових оплачуваних відпусток" (далі Порядок № 270).

Відповідно до п.2, п.3 Порядку №270 державним службовцям, які мають стаж державної служби понад п`ять років, надається додаткова відпустка тривалістю один календарний день. Починаючи з шостого року стажу державної служби ця відпустка збільшується на один календарний день за кожний наступний рік. Тривалість додаткової відпустки не може перевищувати 15 календарних днів. Додаткова відпустка конкретної тривалості надається державним службовцям після досягнення відповідного стажу державної служби.

Водночас, додаткова відпустка, яка надається державним службовцям, належить до щорічних відпусток (п. 4 Порядку №270).

Так, згідно матеріалів справи, зокрема згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, стаж державної служби позивача становить більше 20 років, що надає позивачу право на додаткову оплачувану відпустку за стаж державної служби, тривалістю 15 днів.

За приписами абз. 2 п. 9 Порядку № 270 під час звільнення державного службовця йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні додаткової відпустки.

Відповідно до п. 10 Порядку № 270 за бажанням державного службовця додаткова відпустка або її частина може бути замінена грошовою компенсацією.

Отже, з огляду на положення Порядку №270 позивачу під час звільнення з державної служби повинна була бути виплачена грошова компенсація за всі невикористані дні додаткової відпустки, кількість яких, з урахуванням стажу державної служби, складає 15 календарних днів.

При цьому, доводи відповідача про те, що компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки повинна виплатити Берездівська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, є необґрунтованими, оскільки зазначена відпустка може надаватись у будь-який час протягом календарного року, незалежно від відпрацьованого часу.

Оскільки, саме відповідачем було звільнено позивача 12.12.2023, а тому їй мала бути виплачена грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки. (ст. 24 Закону України "Про відпустки").

Водночас, відповідачем до суду не надано доказів, які б свідчили про надання додаткової відпустки позивачу або компенсації за невикористану частину додаткової відпустки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час звільнення позивача з посади відповідачем безпідставно не проведено розрахунок в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки, а тому, належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплатити грошову компенсацію за невикористані 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає про безпідставність доводів апелянта, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суд з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX внесені зміни до норм КЗпП України.

Зокрема, частини перша та друга статті 233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до нової редакції статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Так, згідно матеріалів справи, позивача наказом від 07.12.2023 № 1488-О звільнено із займаної посади за угодою сторін 12.12.2023. При цьому 06.12.2023 позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про виплату компенсації за щорічну додаткову відпустку з урахуванням стажу державної служби (понад 20 років), 26.12.2023 відповідач листом відмовив у виплаті такої компенсації, а з даним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду - 25.03.2024 тобто в межах передбаченого тримісячного строку.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.