Справа № 520/25912/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 р.Справа № 520/25912/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/25912/24

за позовом ОСОБА_1

до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просила суд, визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 29.08.2024р., винесену старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балахановим Радиславом Сергійовичем у виконавчому провадженні №37944455.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції в рішенні не було зазначено ніяких з даних доводів, хоча останні є суттєвими, оскільки вказують на порушення статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» абз. 2 п. 8 розділу VШ Інструкції з організації примусового виконання рішень, а не на відсутність порушень та вказують на неправильність та неповноту дослідження доказів і встановлення обставин у справі та застосування норм права.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 308 КАС України та керуючись ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що на примусовому виконанні у Основ`янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження №69764302, у складі якого перебуває виконавче провадження №37944455 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №2-2213/11, виданого 12.03.2013 року Комінтернівським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова група «Укрфінанс груп» 849144,06 грн. заборгованості; виконавче провадження №73306026 по примусовому виконанню постанови №33019564 виданої 11.01.2023 Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 40567,25 грн.

При проведенні виконавчих дій по даному зведеному виконавчому провадженню, старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балахановим Радиславом Сергійовичем винесено постанову про арешт майна боржника від 29.08.2024 щодо накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, реєстраційний/кадастровий номер 20556840, місцезнаходження: Харківська обл., Харківський р., смт. Березівка, вулиця Радгоспна, будинок 20.

В даній постанові про арешт майна боржника зазначено, що остання винесена при примусовому виконанні постанови №33019564 виданої 11.01.2023 Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 40567,25 грн. (дата приєднання до ЗВП 13.11.2023); виконавчого листа у справі №2-2213/11 виданого 12 березня 2013 року Комінтернівським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова група «Укрфінанс груп» 849144,06 грн. заборгованості (дата приєднання до ЗВП 02.09.2022); виконавчого листа №2-266/2011 виданого 15.12.2011 Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Харківської філії заборгованість за кредитним договором №325Т-99 від 09.11.2007р. у розмірі 404405,36 грн. та 2520,00 грн. штрафу, а всього стягнуто 406925 грн. 36 коп. (дата приєднання до ЗВП 02.09.2022).

Не погоджуючись з постановою про арешт майна боржника від 29.08.2024 щодо накладення арешту на нерухоме майно, позивач звернулась до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена постанова відповідає вимогам Закону №1404-VIII та, як наслідок, критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України є правомірною та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02.06.2016.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна. Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно з правилами частин 1, 2 статті 24 Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 1404-VІІІ виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця) (стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник (стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.56 Закону України №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, зокрема: якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріал стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до проведення опису).

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 59 Закону України №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, статтею 59 Закону України №1404-VIII встановлено вичерпний перелік підстав зняття державним виконавцем арешту з майна (коштів) боржника.

Згідно п. 14 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі якщо в органі державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця (абз. 2 п. 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень).

З огляду на зазначене, колегія суддів відмічає, що вищезазначена постанова про арешт майна боржника від 29.08.2024 винесена при примусовому виконанні виконавчих документів, боржником в яких є позивач, тобто при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження.

Як встановлено вірно, судом першої інстанції, що доказів сплати боржником у повному обсязі заборгованості за зведеним виконавчим провадженням №69764302, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, матеріали справи не містять, а також матеріали справи не містять доказів закінчення зведеного виконавчого провадження №69764302.

Таким чином, судова колегія погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови про арешт майна боржника від 29.08.2024.

Щодо доводів апелянта про закінчення виконавчого провадження зі складу зведеного виконавчого провадження, зазначеного в оскаржуваній постанові, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що в оскаржуваній постанові про арешт майна боржника від 29.08.2024 зазначено, що остання, зокрема, винесена при примусовому виконанні виконавчого листа №2-266/2011 виданого 15.12.2011 Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Харківської філії заборгованість за кредитним договором №325Т-99 від 09.11.2007р. у розмірі 404405,36 грн. та 2520,00 грн. штрафу, а всього стягнуто 406925 грн. 36 коп. (дата приєднання до ЗВП 02.09.2022).

Так, 10.11.2023 старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балахановим Радиславом Сергійовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №33019564 з примусового виконання виконавчого листа N 2-266/2011 виданого 15.12.2011 Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Харківської філії заборгованість за кредитним договором N325Т-99 від 09.11.2007 р. у розмірі 404405,36 грн. та 2520,00 грн. штрафу, а всього стягнути 406925 грн. 36 коп., керуючись п. 3 ч.1 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження", після чого була припинена чинність: постанов про арешт на коштів боржника, постанови про арешт майна боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенею, стипендію та інші доходи боржника в рамках виконавчого провадження №33019564.

Виконавчий збір за виконання виконавчого листа № 2-266/2011 виданого 15.12.2011 Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Харківської філії заборгованість за кредитним договором №3-51-77 та 09.11.2007 р. у розмірі 404405,36 грн. та 2520,00 гри. штрафу, а всього стягнути 406925 грн. 36 коп., стягнутий частково у розмірі 125,28 гривень в рамках виконавчого провадження №33019564.

Крім того, 10.11.2023 державним виконавцем виділена в окреме виконавче провадження постанова №33019564 про стягнення виконавчого збору, видана 11.01.2023 року Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Залишок не стягнутого виконавчого збору становить суму у розмірі 40567,25 грн.

Також, 13.11.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73306026 з виконання постанови №33019564 про стягнення виконавчого збору, виданої 11.01.2023 року Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у міси Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 40 567,25 гривень.

13.11.2023 державним виконавцем винесено постанову №73306026 про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 69 гривень; постанову №73306026 про арешт коштів на рахунках боржника в межах суми боргу 40636,25 грн.; постанову №73306026 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 69764302.

Отже, у межах суми звернення стягнення по виконавчому провадженню №33019564 залишилось не стягнутого виконавчого збору у розмірі 40567,25 грн.

А тому, арешт майна боржника в зведеному виконавчому провадженні узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 30 Закону № 1404-VІІІ.

Стосовно доводів апеляційної скарги про фактичну відсутність виконавчого документа у справі №2-2213/11 виданого 12 березня 2013 року Комінтернівським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова група «Укрфінанс груп» 849144,06 грн. заборгованості, колегія суддів звертає увагу, що вказана обставина не звільняє боржника від належного виконання обов`язку зі сплати заборгованості в межах виконавчого провадження №37944455 та проведення державним виконавцем відповідних дій направлених на примусове виконання виконавчих документів в межах зведеного виконавчого провадження.

Щодо посилання апелянта на порушення державним виконавцем вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме зазначення в оскаржуваній постанові номеру, що не узгоджується з номером зведеного виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. строку і порядку набрання чинності постановою. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, на таку постанову накладається кваліфікований електронний підпис із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Отже, Інструкцією передбачено, що обов`язковим реквізитом постанови, зокрема є назва виконавчого документа, коли та ким виданий, номер виконавчого провадження, повне найменування боржника - юридичної особи та у зведеному виконавчому провадженні - дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене.

Судовим розглядом встановлено, що оскаржувана постанова містить номер виконавчого провадження №37944455.

Як зазначено раніше, в даній постанові про арешт майна боржника зазначено, що остання винесена при примусовому виконанні постанови №33019564 виданої 11.01.2023 Основ`янсько-Слобідським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 40567,25 грн. (дата приєднання до ЗВП 13.11.2023); виконавчого листа у справі №2-2213/11 виданого 12 березня 2013 року Комінтернівським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова група «Укрфінанс груп» 849144,06 грн. заборгованості (дата приєднання до ЗВП 02.09.2022); виконавчого листа №2-266/2011 виданого 15.12.2011 Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Харківської філії заборгованість за кредитним договором №325Т-99 від 09.11.2007р. у розмірі 404405,36 грн. та 2520,00 грн. штрафу, а всього стягнуто 406925 грн. 36 коп. (дата приєднання до ЗВП 02.09.2022).

Колегія суддів відмічає, що формальні та несуттєві помилки, які могли бути допущені відповідачем, жодним чином не вплинули на правомірність та законність прийнятої ним постанови про арешт майна боржника від 29.08.2024, оскільки прийняття такої постанови є обов`язком державного виконавця, а тому відповідні посилання апелянта не можуть мати наслідком скасування правильного по суті рішення суб`єкта владних повноважень, враховуючи, що судом встановлено їх законність та правомірність.

Окремі формальні недоліки акта індивідуальної дії, який прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, не можуть свідчить про протиправність такого акту та не є підставою для його скасування.

Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець правомірно виніс спірну постанову, а отже, зазначена постанова відповідає вимогам Закону №1404-VIII та, як наслідок, критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч. 2 ст. 2 КАС України є правомірною та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270-272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі №520/25912/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк