Справа № 440/8334/24
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

12 грудня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/8334/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Петрова Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 за абзацом 3 підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції чинній на момент звернення з рапортом) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за абзацом 3 підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції чинній на момент звернення з рапортом) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Ухвалою суду від 15.07.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі №440/8334/24, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

22.07.2024 до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про залучення до участі у справі 440/8334/24 в якості співвідповідача військової частини НОМЕР_2 .

01.08.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не звільнення ОСОБА_1 за абзацом 3 підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції чинній на момент звернення з рапортом) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за абзацом 3 підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції чинній на момент звернення з рапортом) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Також у вказаному клопотанні представник позивача просив суд:

- залучити до участі у справі № 440/8334/24 в якості відповідача - військову частину НОМЕР_2 ,

- залучити до участі у справі №440/8334/24 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - військову частину НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 09.08.2024 прийнято до розгляду та приєднано до матеріалів справи заяву про уточнення позовних вимог від 01.08.2024 у справі №440/8334/24. Клопотання представника відповідача та клопотання представника позивача про залучення до участі у справі у справі №440/8334/24 в якості другого відповідача Військової частини НОМЕР_2 задоволено. Залучено до участі у справі №440/8334/24 в якості другого відповідача Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ). У задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі №440/8334/24 третьої особи військової частини НОМЕР_1 відмовлено. Розгляд справи вирішено розпочати спочатку. Встановлено Військовій частині НОМЕР_2 п`ятнадцятиденний строк, який розпочинає перебіг з дня отримання копії цієї ухвали, для подання до суду відзиву на позов разом із доказами на його обґрунтування.

05.12.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

- вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) в особі її командира та іншим компетентним особам вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у справі;

- вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) в особі її командира та іншим компетентним особам вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у справі.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача посилався на те, що станом на зараз існує велика вірогідність переведення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до іншої військової частини, тому ним навіть подавався рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 з проханням врахувати ту обставину, що розгляд його справи ще завершений і остаточне рішення не прийняте. За листопад місяць за рішенням командира військової частини НОМЕР_1 велика кількість військовослужбовців була переведена до інших військових частин, які не знаходяться в підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , в короткий термін (одна доба), без їх попередньої згоди та повідомлення їх про переведення. 05.11.2024 ОСОБА_1 був направлений на повторне проходження військово-лікарської комісії, а це необхідно для переведення в іншу частину. Таким чином, якщо під час розгляду справи в суді позивача буде переведено до іншої військової частини, то в разі отримання позитивного рішення, його неможливо буде реалізувати з огляду на те, що позивач буде підпорядковуватись вже іншій військовій частини.

10.12.2024 до суду від представника військової частини НОМЕР_1 надійшло заперечення на заяву про забезпечення позову, в якій останній наполягає на відсутності підстав для забезпечення позову. Зазначає, що інформація про велику кількість переведень військовослужбовців з військової частини НОМЕР_1 до інших військових частин, які не знаходяться в підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , не відповідає дійсності та є оціночним судженням. Також зазначення представником позивача про направлення позивача на повторне проходження військово-лікарської комісії з метою його переведення до іншої військової частини, є викривленням інформації, так як направлення на проходження військово-лікарської комісії здійснюється з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. Щодо рапорту ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 , який долучено представником позивача до заяви, то згаданий рапорт до військової частини НОМЕР_1 не надходив, отже його розгляд командиром військової частини НОМЕР_1 не був можливим. Відтак, задоволення заяви про забезпечення позову суперечитиме принципу єдиноначальності, закріпленому у статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Також, прийняття судом рішення про задоволення поданої заяви про забезпечення позову зменшить обсяг обов`язків, покладених Статутами Збройних Сил України на ОСОБА_1 , що перешкоджатиме командиру військової частини НОМЕР_1 особисто відповідати перед державою за додержання принципів соціальної справедливості у відповідності до статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

12.12.2024 до суду від представника військової частини НОМЕР_2 надійшло заперечення на заяву про забезпечення позову, в якій останній наполягає на відсутності підстав для забезпечення позову. Зазначає, що задоволення поданої заяви про забезпечення позову буде суперечити принципу єдиноначальності, закріпленому у статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якого єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Крім того вказує, що відповідно до пункту 10 частини 3 статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Крім того, статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено види забезпечення позову, передбачено такий вид забезпечення позову як заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору. Тобто, обов`язковою умовою застосування такого виду забезпечення є пов`язаність таких дій з предметом спору.

Суд звертає увагу на те, що в заяві представника позивача про забезпечення позову не наведено обґрунтованих мотивів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд не може погодитись з доводами заявника, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до неможливості відновлення порушеного права.

Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється.

Так, у спірному випадку позивач фактично оскаржує дії військової частини щодо не звільнення його за абзацом 3 підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції чинній на момент звернення з рапортом) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову, просить заборонити військовим частинам вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у справі.

Отже, на переконання суду, спосіб забезпечення позову, про який просить позивач, не є нерозривно пов`язаним з підставами та предметом адміністративного позову.

Суд також зауважує, що представник позивача, подаючи заяву про забезпечення позову та, перераховуючи можливі негативні наслідки у випадку незадоволення поданої заяви, жодних належних доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених статтею 150 КАС України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову, не надав, а подана заява ґрунтується лише на припущеннях.

Заява представника позивача про забезпечення позову не містить посилань на беззаперечні мотиви, з яких заявник вважає, що захист прав, свобод та інтересів позивача буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд наголошує, що із матеріалів справи судом не встановлено обставин того, що військові частини мають намір вчинити або вчиняють певні дії щодо направлення/переведення військовослужбовця ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, жодних належних доказів на підтвердження вказаного позивачем до заяви про забезпечення позовну не долучено.

Поряд з цим, суд наголошує, що частину третю статті 151 КАС України доповнено пунктом 10 згідно із Законом №2359-IX від 08.07.2022, відповідно до якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Таким чином, процесуальний закон містить пряму заборону вживати заходи забезпечення позову, шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Так, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений і триває, у тому числі, на момент розгляду цієї заяви.

При цьому, як вже зазначено, представник позивача просить забезпечити позов шляхом зобов`язання заборони військовим частинам вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у справі.

Водночас, суд зауважує, що таке направлення/перевід буде можливе тільки на підставі наказу або розпорядження командира (начальника), зупинення дії якого забороняється, як уже зазначено вище, згідно з пункту 10 частини третьої статті 151 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а тому заява представника позивача про забезпечення адміністративного позову залишається судом без задоволення.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.М. Петрова