Справа № 480/6905/24
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2024 року Справа № 480/6905/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № №480/6905/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України, в якому просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходила службу в Центрі пробації, проте, всупереч приписів постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, не отримувала додаткову винагороду у розмірі 30 000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2022 по 01.06.2022.
На переконання позивача, враховуючи приписи статті 58 Конституції України, якими встановлений принцип незворотності нормативно-правових актів у часі, у період з 24.02.2022 по 01.06.2022 відповідач зобов`язаний був виплачувати додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у фіксованому розмірі в сумі 30 000, 00 грн. щомісячно.
Ухвалою суду від 19.08.2024, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/6905/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.
Ухвалами суду від 12.11.2024 у задоволенні клопотань Центру пробації про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено, Міністретсво юстиції України залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Не погоджуючись з позовними вимогами, Центр пробації у відзиві зазначив, що дійсно, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 передбачено виплату додаткової винагороди на підставі наказу командира (начальника), проте, така винагорода виплачується, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які «несуть службу» в органах і установах зазначеної служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Відповідач зауважив на тому, що Уряд, визначаючи у постанові № 168 від 28.02.2022 право на отримання додаткової винагороди особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, мав на меті покращення матеріального стану тих осіб, які беруть участь у відсічі збройної агресії проти України та охороні органів виконання покарань. Така виплата носить тимчасовий характер, зумовлена виконанням службових обов`язків в обставинах військової агресії російської федерації проти України, є компенсаційною виплатою та не є видом грошового забезпечення, яке виплачується особам начальницького складу уповноважених органів з питань пробації за період проходження служби в Центрі пробації під час дії воєнного стану.

На думку Центру пробації, право на додаткову винагороду відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 мають лише ті особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які саме «несуть службу» в органах та установах цієї служби, тобто, заступають у наряд, чергування тощо, а не всі працівники Державної установи «Центр пробації», які навіть не мають посадових завдань та обов`язків дотичних до несення служби.

Відповідач акцентував увагу на тому, що відповідно до статті 4 Закону України «Про пробацію» метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.

Повноваження персоналу органів з питань пробації, не пов`язані із забезпеченням захисту чи охорони режимних об`єктів, об`єктів критичної інфраструктури, участі у оперативних заходах, несенням варти, несенням служби у наряді та інших заходах, спрямованих на забезпечення безпеки населення та інтересів держави в умовах воєнного стану.

На переконання Центру пробації, поняття «несення служби», за яку передбачена виплата додаткової винагороди, застосовується до працівників установ виконання покарань, якими є арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи, слідчі ізолятори.

За наведених обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 не надала доказів «несення служби», графіків нарядів чергування, облікової форми часу несення служби в уповноваженому органі з питань пробації, тобто, не залучалась до виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану», заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не несла службу у розумінні нормативно-правових актів, а виконувала свої службові обов`язки, пов`язані з реалізацією завдань та функцій пробації, відсутні правові підстави для виплати їй додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд зазначає таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому, строк воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на день розгляду справи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022 до згаданої постанови № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів та поліцейським доповнено словами , а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка,.

При цьому, пунктом 2 постанови КМУ № 350 від 22.03.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 у осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

Втім, постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022, до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому пункту 1 слова які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка замінено словами які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Також, після слова щомісячно доповнено словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).

Пунктом 2 постанови КМУ № 754 від 01.07.2022, установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.

Отже, зміст вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 в розмірі 30 000, 00 грн. щомісячно, у період з 24.02.2022 по 01.06.2022, окрім інших, мали особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несли службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надавалася допомога в рамках Програми єПідтримка.

Після 01.06.2022, право на отримання згаданої винагороди, окрім інших, мали лише ті особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несли службу в межах територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

У цій справі судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 27.02.2023 проходила службу на посаді старшого інспектора Сумського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області.

Суд зазначає, що Сумський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області є установою Державної кримінально-виконавчої служби, місцем розташування якої є Сумська територіальна громада, тобто, адміністративно-територіальна одиниця, територія якої, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 204-р від 06.03.2022, була включена до Переліку територій, на яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка.

За таких обставин, суд робить висновок, що у період з 24.02.2022 по 01.06.2022, ОСОБА_1 мала право на отримання додаткової щомісячної винагороди у розмірі 30 000, 00 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, оскільки проходила службу в установі Державної кримінально-виконавчої служби, що розташована в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надавалася допомога в рамках Програми єПідтримка.

Посилання відповідача та третьої особи на те, що у спірний період право на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, окрім інших, мали лише ті особи, які «несли службу» в органах Державної кримінально-виконавчої служби, а ті особи які «проходили службу», права на виплату такої винагороди не мали, суд не приймає до уваги, оскільки законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не встановлює визначення таких понять як «несення служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби» і «проходження служби» в цих органах та не розділяє їх як окремі процеси.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у період з 24.02.2022 по 01.06.2022, не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправною.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання вказаної бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, в розмірі 30 000, 00 грн. щомісячно, у період з 24.02.2022 по 01.06.2022 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази, а саме: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 06.05.2024, укладений між позивачем та адвокатом Шаповаленком Русланом Олександровичем; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 06.05.2024, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу в сумі 9000,00 грн.

Дослідивши надані представником позивача документи, суд враховує ту обставину, що справа є не складною, а спірні правовідносини не новими у судовій практиці. Отже, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, про що свідчать зміст та обсяг позовної заяви.

Враховуючи досліджені судом докази щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає заявлені витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому, враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи Центр пробації» щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000, 00 грн. щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 по 01.06.2022.

Зобов`язати Державну установу Центр пробації» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81, код 41847154) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, в розмірі 30 000, 00 грн. щомісячно за період з 24.02.2022 по 01.06.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи Центр пробації» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81, код 41847154).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик