Справа № 140/13819/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про продовження строку залишення позовної заяви без руху

12 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/13819/24
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної установи «Луцький слідчий ізолятор», в якому заявляє наступні позовні вимоги:

1) «визнати протиправною бездіяльність в частині невжиття заходів для приведення умов тримання позивача відповідно до вимог чинного законодавства, якими визначаються умови тримання осіб під вартою, починаючи з» (позовна вимога 1);

2) зобов`язати протягом 6 (шести) місяців з дня набрання рішенням законної сили привести житлові, побутові та санітарно-гігієнічні умов утримання у відповідність до вимог чинного законодавства, які визначають умови тримання осіб під вартою (позовна вимога 2).

Ухвалою судді від 02.12.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків адміністративного позову шляхом подання до суду нової редакції адміністративного позову, яка міститиме: 1) належний виклад позовних вимог, що узгоджуватиметься як з текстом позовної заяви та долученими до неї додатками, так і з вимогами КАС України, 2) належне обґрунтування таких вимог.

При цьому, ухвала суду містила висновок про те, що позивачем заявлено позовну вимогу 1, в якій відсутні жодні часові рамки, що в свою чергу унеможливлює встановлення судом дослідження факту дотримання / недотримання строків звернення до суду з даним позовом.

06.12.2024 на адресу суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено нову редакцію адміністративного позову, яка містить єдину позовну вимогу, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність в частині невжиття заходів для приведення умов тримання позивача відповідно до вимог чинного законодавства, якими визначаються умови тримання осіб взятих під варту, починаючи з 18.02.2020 по 27.05.2024.

До нової редакції адміністративного позову долучено заяву про поновлення строку на звернення до суду, зокрема в період з 22.05.2020 по 21.05.2024, яка вмотивована тим, що невчасне звернення до суду в даному випадку обумовлене тим, що позивач утримувався в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» в період з 22.05.2020 по 27.05.2024, а тому не міг звернутися до Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» з позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку з тим, що така обставина могла негативно вплинути на нього, як на особу, яка утримувалась в місцях попереднього ув`язнення. Крім того, представник позивача вказує на те, що порушення було триваючим.

Оцінюючи наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду обставини, суд зазначає наступне.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, такі обставини пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відтак поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд оцінює критично наведені аргументи позивача, адже наведене не свідчить про відсутність об`єктивної можливості звернутись до суду в межах строків, визначених КАС України.

Водночас, прояв пасивної поведінки щодо невчинення фактичних дій щодо захисту своїх порушених прав не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішеннях від 20.05.2010 в справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 в справі "Наталія Михайленко проти України" ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Таким чином, зважаючи на те, що наведені у клопотанні обставини щодо невчасного звернення до суду з відповідним позовом не свідчать про поважність причин пропуску такого строку, тому заява про поновлення такого строку задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, згідно з частиною першою статті 123 КАС України позивач має право подати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, в якій вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку.

Додатково, суд зауважує, що представником позивача в заяві про поновлення строку на звернення до суду щодо позовних вимог за період з 18.02.2020 по 21.05.2024 вказано про направлення адміністративного позову до суду 22.10.2024, що не відповідає дійсності, оскільки з відмітки ПВЗ на поштовому конверті вбачається направлення позову до суду 23.11.2024, тобто фактично позивачем пропущено строк на звернення до суду за період з 18.02.2020 по 22.05.2024.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до частини шостої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Відтак, оскільки судом визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, зазначені у заяві від 06.12.2024, слід дійти висновку про необхідність продовження строку залишення позовної заяви без руху для подання до суду такої заяви із зазначенням інших причин поважності пропуску строку на звернення до суду за період з 18.02.2020 по 22.05.2024 та долученням відповідних доказів на підтвердження.

Керуючись статтями 118, 121, 122, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Продовжити процесуальний строк, встановлений ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків позовної заяви - на 10 днів з дня отримання копії ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя В.В. Дмитрук