Справа № 753/21172/24
Суддя: Заставенко М. О.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/241/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бикова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Рівненський області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

28.10.2024 до Дарницького районного суду м. Києва, як адміністративного суду, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далы також - позивач, ОСОБА_1 ) до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому позивач просить скасувати постанову ЕНА № 3247433 від 12.10.2024, закрити провадження у справі та відшкодувати судовий збір.

Позов обґрунтовано тим, що 12.10.2024 о 10.47 год. інспектором Управління натуральної поліції в Рівненській області Столяр О.В. винесена постанова серії ЕНА № 324733 (далі - Постанова), відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, прийнято рішення про накладення адміністративного - штрафу у розмірі 1 700 грн.

Так, відповідно до Постанови, 12.10.2024 о 10.34.18 год. с. Крупець дорога АД М-06 Київ-Чоп 423 м. водій, керуючи транспортним засобом, перевищив встановлення обмеження швидкості руху більше як на 2050 км/год, а саме в населеному пункті Крупець, познач. д.з. 5.49, 5.50 рухався зі швидкістю 104 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортного засобу TRUKAM LTI 20/20 TC 001158, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Позивач вважає вказану Постанову незаконною, з огляду на те, що про встановлення приладу вимірювання швидкості не було встановлено відповідного знаку 5.70 ПДР України, сам прилад є несертифікованим і не був стаціонарно встановлений, його поліцейський тримав в руках, що через тремтіння рук призвело до помилкової фіксації швидкості іншого автомобіля для автомобіля позивача. Також зазначив, що не перевищував швидкість на 2050 км/год, як це вказано в постанові.

Ухвалою від 06.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, відповідачам був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

18.11.2024 від відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою позицію наступним. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національно поліції України передбачено чинним законодавством, прилад пройшов державну експертизу, має відповідний сертифікат, свідоцтво, є придатним до застосування, відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Норми ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» в даному випадку не застосовуються, оскільки порушення позивачем ПДР зафіксовано в ручному режимі, а не в автоматичному. Позивач рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 104 км/год, тобто перевищив дозволену швидкість на 50 км/год, однак поліцейським при складанні Постанови допущено описку, не прибрано значення 20, та додано значення 50.

Під час використання приладу TruCam поліцейський натискає спусковий гачок приладу, починається вимірювання швидкості і включається запис відео, після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості, про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, а отже фіксування через тремтіння рук швидкості іншого автомобіля, який здійснював обгін позивача, та помилкового присвоєння швидкості іншого автомобіля автомобілю позивача технічно неможлива.

Також представник відповідача вказував на те, що позивач жодним чином не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Ухвалою від 19.11.2024 задоволено заяву позивача, надано можливість позивачу взяти учать у судовому засіданні, призначеному на 28.11.2024 на 14.00 год., в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 20.11.2024 задоволено клопотання представника відповідача, надано можливість представнику відповідача брати учать у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 28.11.2024 позивач підтримав свої вимоги, просив задовольнити їх з підстав, викладених у позові, звернув увагу суду на те, що на пристрої, яким поліцейський вимірював швидкість руху його автомобіля, приклеєний листок з номером пристрою - № 1158, а документацію щодо правомірності використання пристрою для вимірювання швидкості та його справності надано щодо пристрою TruCam LTI 20/20 №ТС001158, тобто іншого приладу.

Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві, повідомив суду, що номер вимірювального пристрою зазначений на самому пристрої та на фото/відео, які від здійснює, а наклеєний аркуш з номером використовується виключно для зручності в роботі поліцейських.

За клопотанням позивача, у зв`язку із неознайомленням позивача з додатками до відзиву, в судовому засіданні оголошено перерву до 29.11.2024 на 11.00 год., про що сторони були обізнані під час проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

У судове засідання 29.11.2024 позивач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача підтримав свою позицію, викладену у відзиві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, за згодою відповідача, перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає приходить до наступного висновку.

Даючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у випадку порушення водієм правил дорожнього руху поліцейський має право зупинити транспортний засіб та вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» відноситься до інформаційно-вказівних знаків, в зоні розташування якого діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до пункту 12.4. ПДР України, який має імперативний характер, тобто зобов`язує учасника дорожнього руху діяти у чіткій відповідності до його приписів, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Ч. 1 ст. 122 КпАП України встановлена адміністративна відповідальність за порушення низки правил дорожнього руху, в тому числі і за перевищення швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів за годину.

За перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину санкція вказаної статті передбачає покарання - накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Документування правопорушень, зафіксованих за допомогою приладів, здійснюється поліцейськими згідно зі ст. 251 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція).

12.10.2024 о 10.34.18 год. с. Крупець дорога АД М-06 Київ-Чоп 423 м. водій, керуючи транспортним засобом, перевищив встановлення обмеження швидкості руху більше як на 2050 км/год, а саме в населеному пункті Крупець, познач. д.з. 5.49, 5.50 рухався зі швидкістю 104 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортного засобу TRUKAM LTI 20/20 TC 001158, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

12.10.2024 інспектором 3 взводу 6 роти 1 батальйону Управління натуральної поліції в Рівненській області Столяром О.В. винесена постанова серії ЕНА № 324733.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В оскаржуваній Постанові вказано, що швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортного засобу TRUKAM LTI 20/20 TC 001158.

Позивач вважає вказану Постанову незаконною, оскільки швидкість вимірювалась не сертифікованим приладом, оскільки в Постанові вказано, що швидкість вимірювалась вимірювачем швидкості руху транспортного засобу TRUKAM LTI 20/20 TC 001158, проте фактично швидкість вимірювалась пристроєм, а якому була наклейка з білого паперу з номером 1158, свідоцтва на перевірку вимірювального пристрою №1158 позивачу не надано, натомість надано свідоцтво № 22-01/29484 від 21.11.2023 про перевірку лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 NTC 001148.

Проте ці доводи позивача не заслуговують на увагу з таких підстав.

01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у новій редакції, яким не передбачено проведення державних випробувань засобів вимірювальної техніки та внесення нових засобів вимірювальної техніки до Державного реєстру, натомість передбачено здійснення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів та проходження ними періодичної повірки та повірки після ремонту.

Вимоги до вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних встановлені Технічним регламентом законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94.

Отже, чинним законодавством не передбачено повторного проходження сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію, і така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Порядок проведення повірки визначений Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Мінекономрозвитку від 08.02.2016 № 193.

Міжповірочний інтервал для вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних становить 1 рік (Наказ Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29484, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 21.11.2023 та чинного до 21.11.2024, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС001158, є придатним до застосування.

Як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, номер вимірювального пристрою зазначений на самому пристрої та на фото/відео, які від здійснює, а наклеєний аркуш з номером використовується виключно для зручності в роботі поліцейських а отже не має значення для інших осіб.

З наданих представником відповідача фото та відео матеріалів фіксації правопорушення позивача судом встановлено, що на них вказано номер пристрою ТС001158.

Таким чином, наклеєний аркуш паперу на руків`я самого пристрою не має жодного значення для інших осіб та не береться судом для оцінки, адже серійний номер TruCam LTI 20/20 №ТС001158 міститься на здійснених ним фото та відео матеріалах.

Посилання позивача на те, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу не може триматися в руках інспектора, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації алгоритму роботи приладу TruCam підтверджено результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації, має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012.

Можливість використання виробу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 15.12.2023 року № 04/05/02-2522, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Згідно листа Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 22-38/49 від 01.10.2019, лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували правильність здійсненого технічним засобом вимірювання швидкості керованого позивачем автомобіля, суду не надано, а вказівка позивача на те, що фіксація його швидкості відбулась неправильно через тремтіння пальців рук поліцейського є припущенням позивача, яке не потребує окремного спростування.

Позивач помилково керується норми ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Пункт 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень» Розділу 5 ПДР України позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Таким чином, ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» в даному випадку не застосовуються, оскільки порушення позивачем ПДР зафіксовано не в автоматичному, а зазначені приписи стосуються лише розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки, і про встановлення такої техніки обов`язково вказує дорожній знак 5.76, а не 5.70, як зазначає позивач, який встановлюється при фіксації правопорушень в автоматичному режимі.

Слід зазначити, що наявність або відсутність дорожнього знаку 5.76 не звільняє водіїв від обов`язку виконувати вимоги ПДР України, а саме п. 12.4, щодо дотримання швидкості руху саме у населених пунктах - не більше 50 км/год.

Щодо зазначення у постанові про перевищення швидкості на 2050 км/год, представник відповідача у відзиві та у судовому засіданні зазначив, що поліцейський допустив описку, не видалив значення 20 км/год в полі значення показника перевищення швидкості, оскільки була перевищена швидкість на 50 км/год, до значення 20 поліцейським помилково додано значення 50.

Суд звертає увагу, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Аналогічний правовий висновок викладений постановах Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 753/4366/17, від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16, від 14.08.2018 у справі № 826/15341/15.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.

Відтак, у даному спорі саме управління патрульної поліції, має довести правомірність та законність прийнятої постанови.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 по справі № 161/10598/16-а, від 17 липня 2019 року по справі № 295/3099/17, від 07 серпня 2019 року по справі № 754/10826/16.

Факт порушення позивачем швидкісного реживу в населених пунктах на 50 км/год зафіксовано на приладом TruCam LTI 20/20 №ТС 001158, що є належним та допустимим доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, беручи до уваги невизнання позивачем своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що відповідачем достатніми та достовірними доказами підтверджено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та як наслідок, правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому позовну заяву слід залишити без задоволення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Керуючись статтями 286, 244-246,250 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено та проголошено 10.12.2024.