Справа № 500/5840/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5840/24

09 грудня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач повторно 13 березня 2024 року звернувся до відповідача з заявою щодо призначення спірної пенсії на підставі судового рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1637/23, яке набрало законної сили.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивача повідомлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі 500/1637/23 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак знову відмовлено у її призначенні згідно з рішенням, оформленим листом № 1900-0303-8/14823 від 25 березня 2024 року.

Рішення відповідача вмотивовано тим, що з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині рішення суду та згідно документів, долучених до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18 жовтня 2022 року, до страхового стажу враховано період роботи з роботи з 21 серпня 1989 року по 30 листопада 1993 року та стаж роботи в районах Крайньої Півночі з 18 жовтня 1995 року по 04 лютого 2003 року (тривалість складає 07 років 03 місяці 17 днів). Однак, у зв`язку із відсутністю технічної можливості врахувати вище зазначений період роботи в пільговому обчисленні із розрахунку один рік за один рік і шість місяців, тому обчислення страхового стажу здійснено шляхом додаткового врахування роботи - 3 роки 07 місяців 23 дні, а саме з 01 січня 2005 року по 23 серпня 2007 року (становить 02 роки 07 місяців 23 дні), а також з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року (становить 01 рік 00 місяців 00 днів). При цьому, загальний страховий стаж становить 29 років 05 місяців 11 днів, що є достатнім для призначення спірної пенсії.

Отже, рішення суду є частково виконаним, що стосується обчислення страхового стажу позивача. Разом з тим, пенсійний орган вважає, що у позивача повністю відсутній пільговий стаж роботи, який повинен становити не менше 12 років 6 місяців.

Позивач не погоджується з твердженнями відповідача про відсутність пільгового стажу, роботи, оскільки спростовується записами трудової книжки, уточнюючою довідкою роботодавця щодо роботи на посадах, які дають право на дострокову пенсію за віком по Списку №2.

Ухвалою суду від 02.10.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 15.10.2024. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Представник позивача у позові просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058 (за Списком №1), хоча у позовній заяві описує умови призначення пенсії за Списком №2.

Крім того, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 25.03.2024 повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

Тобто, відмова у призначенні пенсії за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058 не надавалася.

На підставі викладеного, представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити.

01.11.2024 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Також, представником позивача надіслано на електронну адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, де просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом від 25.03.2024 № 1900-0303- 8/14823 по відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах, за винятком підтвердженого загального страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити з 19.07.2022 ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Справа розглянута з урахування періоду перебування головуючої судді у основній щорічній плановій відпустці.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18 жовтня 2022 року, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 21 серпня 1989 року по 30 листопада 1993 року, з 01 грудня 1993 року по 11 жовтня 1995 року електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання 5-го розряду, слюсаря по ремонту обладнання 5-го розряду Виробничого об`єднання «Сірка», в пільговому обчисленні роботу в районах Крайньої Півночі з розрахунку один рік за півтора року з 18 жовтня 1995 року по 04 лютого 2003 року на посаді електрослюсаря мереж та підстанцій Акціонерного товариства золотовидобувна артіль старателів «Полюс», з 17 жовтня 2003 року по 19 вересня 2004 року на посаді вантажника 4-го розряду Відкритого акціонерного товариства «Роздільський цементний завод».

На обґрунтування позовних вимог було зазначено, що досягнувши 55-річного віку, 18 жовтня 2022 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надавши необхідні документи. За результатом розгляду поданої заяви та наданих документів рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21 жовтня 2022 року № 96, прийнятому в порядку екстериторіальності, йому відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу, при цьому до страхового стажу не зараховано період роботи з 21 серпня 1989 року по 30 листопада 1993 року, оскільки наявне виправлення в наказі про прийняття.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 96 від 21.10.2022 в частині не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 21 серпня 1989 року по 30 листопада. 1993 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21 серпня 1989 року по 30 листопада 1993року та в районі Крайньої Півночі з 18 жовтня 1995 року по 04 лютого 2003 року в пільговому обчисленні відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 26 лютого 1985 року.

Також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до постанови Восьмого, апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року подана апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишена без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 у справі №500/1637/23 - без змін.

13 березня 2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо призначення спірної пенсії на підставі судового рішення у справі №500/1637/23, яке набрало законної сили.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивача повідомлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі 500/1637/23 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак знову відмовлено у її призначенні згідно з рішенням, оформленим листом № 1900-0303-8/14823 від 25 березня 2024 року.

Рішення відповідача вмотивовано тим, що з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині рішення суду та згідно документів, долучених до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18 жовтня 2022 року, до страхового стажу враховано період роботи з роботи з 21 серпня 1989 року по 30 листопада 1993року та стаж роботи в районах Крайньої Півночі з 18 жовтня 1995 року по 04 лютого 2003 року (тривалість складає 07 років 03 місяці 17 днів). Однак, у зв`язку із відсутністю технічної можливості врахувати вище зазначений період роботи в пільговому обчисленні із розрахунку один рік за один рік і шість місяців, тому обчислення страхового стажу здійснено шляхом додаткового врахування роботи - 3 роки 07 місяців 23 дні, а саме з 01 січня 2005 року по 23 серпня 2007 року (становить 02 роки 07 місяців 23 дні), а також з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року (становить 01 рік 00 місяців 00 днів). При цьому, загальний страховий стаж становить 29 років 05 місяців 11 днів, що є достатнім для призначення спірної пенсії.

Отже, рішення суду є частково виконаним, що стосується обчислення страхового стажу позивача. Разом з тим, пенсійний орган вважає, що у позивача повністю відсутній пільговий стаж роботи, який повинен становити не менше 12 років 6 місяців.

Позивач не погоджується з твердженнями відповідача про відсутність пільгового стажу, роботи, оскільки спростовується записами трудової книжки, уточнюючою довідкою роботодавця щодо роботи на посадах, які дають право на дострокову пенсію за віком по Списку №2.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За відсутності страхового стажу пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Пунктом 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з наданих суду письмових доказів, позивач на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.02.1985 працював на посадах, що дають право на зниження пенсійного віку (список №2), а саме:

- з 21.08.1989 по 11.10.1995 електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання 5 -го розряду Виробничого об`єднання «Сірка» або 6 років 01 місяць 21 день;

- з 18.10.1995 по 04.02.2003 електрослюсар мереж і підстанцій AT золотодобувна артіль «Полюс» (р-н Крайньої Півночі) або 10 років 10 місяців 10 днів (7 років 03 місяці 17 днів х 1,5 (кратність пільгового обчислення);

- з 17.10.2003 по 19.09.2004 вантажник 4 розряду ВАТ «Роздільський цегельний завод» або 0 років 11 місяців 03 дні.

Отже, зазначені періоди роботи, з урахуванням пільгового обчислення страхового стажу, складають 17 років 11 місяців 04 дні (6 р. 01 міс. 21 дн.+ 10 р, 10 міс. 10 дн, + 0 р, 11 міс. 03 дн.).

Згідно з уточнюючою довідкою (2007р.) Закритого акціонерного товариства «Золотодобувна компанія «Полюс» стверджується те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повний робочий день працював в даному підприємстві в якості електрослюсаря з ремонту обладнання енергослужби кар`єру «Східний» Олімпіадинського гірничо - збагачувального комбінату з 18.10.1995 (наказ №50 від 15.10.1995) по 04.02.2003 (наказ №19 від 11.02.2003) (рос. мова). При цьому зазначено, що робота передбачена Списком №2, розділ 1, код позиції -2010100а.

На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

Аналіз наведених норм свідчить про те. що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови, праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Щодо застереження пенсійного органу в частині атестації робочих місць за умовами праці, зауважую суду наступне.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 Лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній вище постанові дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. Контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на викладене, доводи ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо не підтвердження позивачем пільгового стажу у зв`язку із відсутністю достовірних висновків атестації його посади є необґрунтованими.

Висновки Верховного Суду щодо аналогічних спірних правовідносин з відповідачем у цій справі сформовані, зокрема, у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 20 грудня 2018 року у справі №233/1254/17.

Таким чином, наданими суду письмовими доказами стверджується факт роботи позивача на посадах, що дає право на пільгове призначення пенсії за Списком №2 у відповідності з записами трудової книжки серія НОМЕР_1 , уточнюючої довідки ЗАТ «Золотовидобувна компанія «Полюс», який становить 17 років 11 місяців 04 дні, за умови не менше 12 років 6 місяців. А також загальний страховий стаж 29 років 05 місяців 11 днів, з необхідного 29 років, досягнення пенсійного віку 55 років, що вказує на усі складові для призначення спірної пенсії.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.І Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на призначення пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України

Також за приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим Є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи сукупність періодів роботи на посадах за списом №2, а саме з 21 серпня 1989 року по 11 жовтня 1995 року, з 18 жовтня 1995 року по 04 лютого 2003 року, та з 17 жовтня 2003 року по 19 вересня 2004 року, позивач набув пільгового стажу більше необхідних 12 років 6 місяців (фактично 17 років 11 місяців 04 дні).

Таким чином, записами у трудовій книжці позивача та уточнюючою довідкою роботодавця підтверджується факт роботи позивача на умовах повного робочого дня на зазначених посадах, а пільговий характер виконуваної ним роботи підтверджується наявністю цих посад згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже, спростовує доводи відповідача про відсутній пільговий страховий стаж.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1211.20 грн. згідно квитанції від 23.09.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом від 25.03.2024 № 1900-0303- 8/14823 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах, за винятком підтвердженого загального страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити з 19.07.2022 ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.