Справа № 420/28331/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 09.09.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач, просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.08.217645;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи: з 01.08.1981 по 14.12.1982, 13.01.1983 по 23.01.1984, з 20.02.1984 по 03.03.1984, з 20.03.1984 по 15.01.1986, з 13.02.1986 по 09.06.1986, з 10.06.1986 по 10.04.1989, з 24.04.1989 по 13.12.1990, з 20.12.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1982 по 23.01.1993, з 06.02.1993 по 25.06.1996, з 01.07.1996 по 08.09.1998 та з 08.09.1998 по 30.10.1998, та призначити пенсію за віком, починаючи з дня звернення, а саме 15.08.2024.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після досягнення 60-річного віку, а саме 07.11.2023 вона вперше звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначення пенсії за віком. (далі управління) з заявою про призначення пенсії за віком. Однак, рішенням від 13.11.2023 № 45, відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з не врахуванням до загального стажу періоду навчання та періодів роботи згідно її трудової книжки № НОМЕР_1 , оскільки були відсутні підстави зміни прізвищ ОСОБА_2 . З метою досудового врегулювання справи, позивач 15.08.2024 повторно звернулась до управління заявою про призначення пенсії за віком, надавши отримані додаткові документи: свідоцтво про укладення та розірвання шлюбу (з апостилем), а також диплом Ворошиловського технікуму радянської торгівлі Міністерства торгівлі УРСР. Однак, рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.08.2024 № 45, знову було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

У зв`язку з неправомірними діями управління, а саме відмовою у врахуванні трудового стажу при призначенні пенсії, вимушений звернутись за захистом своїх прав.

Ухвалою судді 16.09.2024 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

01.10.2024 до суду надійшов відзив (вх..№ЕС/47862/24) Головного управління ПФУ в Донецькій області в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що з наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача становить 12 років 05 місяців 05 днів. До страхового стажу заявниці не зараховано:

- всі періоди роботи згідно з трудової книжки від 03.08.1981 серія НОМЕР_2 оскільки на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки є запис про виправлення прізвища на « ОСОБА_3 » рос. мовою, яке не засвідчене в установленому порядку (відсутня дата видачі паспорту, дата та номер свідоцтва про шлюб), на титульній сторінці трудової книжки рік народження дописаний, прізвище закреслено;

- з 01.08.1981 по 14.12.1982, оскільки є виправлення в даті звільнення з роботи;

- з 13.01.1983 по 23.01.1984, з 20.02.1984 по 03.03.1984, оскільки відсутня назва підприємства при прийомі на роботу, підстави прийому та звільнення з роботи неповні;

- з 20.03.1984 по 15.01.1986, з 13.02.1986 по 09.06.1986, з 10.06.1986 по 10.04.1989, з 24.04.1989 по 13.12.1990, з 20.12.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 23.01.1993, з 06.02.1993 по 25.06.1996, оскільки періоди роботи на території рф у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992;

- з 01.07.1996 по 08.09.1998, з 08.09.1998 по 30.10.1998, оскільки відсутня підстава прийому на роботу.

Страховий стаж з 04.09.1998 обчислено за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 45 від 23.08.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26, Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Одночасно з відзивом Головним управлінням ПФУ в Донецькій області до суду надано копії електронної пенсійної справи ОСОБА_1

19.02.2024 до суду надійшов (вх.№6954/24) відзив Головного управління ПФУ в Одеській області з проханням відмовити у задоволенні позову. Враховуючи те, що трудова книжка Позивача заповнена з порушенням вимог Інструкції №58, у Головного управління відсутні підстави для врахування спірних періодів до страхового стажу за трудовою книжкою. Відповідно до вимог ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13,03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Статтею 6 Угоди про, гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. для встановлення права на пенсію громадянам держав - учасниць угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

29.11.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», якою Кабінет Міністрів України постановив про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. 23.12.2022 набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.12.2022 №2783-IX. Вказаним законом Україна зупинила у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дію та вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР: Враховуючи викладене, вищезазначені міжнародні угоди надавали можливість враховувати стаж роботи набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди після 31.12.1991. Однак, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, то з 01.01.2023 Угода залишається чинною та обов`язковою до виконання між іншими її підписантами, окрім російської федерації. Україна, в свою чергу, постановою КМУ від 29.11.2022 №1328, яка набрала чинності 02.12.2022, анонсувала свій вихід з Угоди. У зв`язку з цим, пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються/перераховуються на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому, до страхового стажу зараховується періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991. Після зупинення дії, Конвенція 1993 року не застосовується у відносинах з російською федерацією щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у російській федерації, незалежно від дати їх видачі, посвідчення. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31.12.1991, уточнюючі довідки та інші документи враховуються при призначені пенсії за умовами легалізації, в даному випадку, проставлення апостиля. З наведеного вбачається, що чинним законодавством України передбачено можливість підтвердження трудового стажу у разі відсутності відповідних записів або неправильних чи неточних записів у трудовій книжці, проте, жодних допустимих доказів, передбачених п.3 Порядку № 637 позивачем до територіального, органу Пенсійного фонду України надано не було надано. З урахуванням наведеного, відсутні законні підстави для зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача.

На підставі зазначеного, відповідачі просять суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.1.1 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1) заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Згідно з пп.2 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.08.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-ІV. За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.08.2024 № 45 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону №1058, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.

За вказаним рішенням до страхового стажу позивачки згідно трудової книжки від 30.08.1981 серії НОМЕР_2 не зараховано наступні періоди:

1) 01.08.1981 по 14.12.1982 оскільки є виправлення в даті звільнення з роботи;

2) 13.01.1983 по 23.01.1984, з 20.02.1984 по 03.03.1984 відсутня назва підприємства при прийомі на роботу, підстави прийому та звільнення з роботи неповні;

3) 20.03.1984 по 15.01.1986, з 13.02.1986 по 09.06.1986, з 10.06.1986 по 10.04.1989, з 24.04.1989 по 13.12.1990, з 20.12.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 23.01.1993, з 06.02.1993 по 25.06.1996 - періоди роботи на території рф у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992;

4) 01.07.1996 по 08.09.1998 та з 08.09.1998 по 30.10.1998 відсутня підстава прийому на роботу;

5) оскільки на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки є запис про виправлення прізвища на « ОСОБА_3 » рос.мовою, яке не засвідчене в установленому порядку (відсутня дата видачі паспорту, дата та номер свідоцтва про шлюб), на титульній сторінці трудової книжки рік народження дописаний, прізвище закреслено.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту з приводу правомірності відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, зазначених у трудовій книжці.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Згідно частини 1 статті 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058, визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до п. 1, п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №637 від 12.06.1993 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Як вище було встановлено судом, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не зарахувало до страхового стажу позивачки періоди роботи з 01.08.1981

по 14.12.1982 оскільки є виправлення в даті звільнення з роботи.

Між тим, запис №1 та запис№2 на сторінці 2-3 трудової книжки серії НОМЕР_2 мають наступний зміст (перекладено на українську):

Артемівський продторг

01.08.1981 Прийнята на роботу продавцем маг. №42. Наказ ОК-83 від 31/VІІ.81р.

14.12.1982 Звільнена з торгу за ст.. 38 КЗпП УРСР (за власним бажання). Наказ ИК-132 від 14/ХІІ-82.

Проставлений підпис та прізвище підписанта, печать з надписом: Зам. Директора по кадрам. Кругла печать з відтиску якої можливо встановити слова: Артемівський продторг.

Детально дослідивши наведені записи періоду роботи позивачки, суд приходить до висновку про помилковість відповідача щодо внесення виправлень роботодавцем при зазначенні дати звільнення позивачки з Артемівського продторгу. Дата (14.12.1982) є чіткою та зрозумілою. Цифра « 2» в зазначені місяця (12) чітко відрізняється, стиль її написання не може вважатись помилкою, що виправлялась оскільки закреслення та численні обведення відсутні.

Помилковими також є твердження відповідача щодо не можливості зарахувати до стажу позивачки період роботи з 13.01.1983 по 23.01.1984, з 20.02.1984 по 03.03.1984 оскільки, як вважає відповідач, відсутня назва підприємства при прийомі на роботу, підстави прийому та звільнення з роботи неповні.

Запис №3 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 містить наступне: 13.01.1983 Прийнята на посаду старшого техніка в 34 відділ. Наказ про прийом №44 від 13.01.1983.

Запис №4: 1.02.1983. Переведена на посаду редактора в ЦИТБ. Наказ про переведення №38 от 1/02-83.

Запис №5: 23.01.1984. Звільнена за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання, ст.. 31 КЗпП РСФСР (прізвище, підпис).

Перед записом №3, на верхній строчці, міститься печать з текстом: Центральний науково-дослідний інститут «РУМБ». При цьому слово «дослідницький» (рос. исследовательский) обведено ручкою.

На записі №5 проставлена кругла печать Відділу кадрів Центрального науково-дослідного інституту «РУМБ».

ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що в період з 20.02.1984 по 03.03.1984 вона працювала у місті Руставі, Грузія.

Запис №6 трудової книжки має наступний зміст: 20.02.1984 Прийнята на посаду 0,5 ставки електрика. Наказ про прийом №16 від 20.02.1984.

Запит №7: 03.03.1984 Звільняється від посади за власним бажанням (посада підписанта, підпис, прізвище). Наказ про звільнення 17 від 3.03.1984.

На тексту запису №7 проставлена кругла печатка в якій текст викладено грузинською мовою.

Переклад змісту печатки, уточнюючих довідок відповідач не запитував та будь-яких дій для підтвердження вказаного стажу позивачки не здійснював.

Суд акцентує увагу Головного управління ПФУ в Донецькій області, що на момент заповнення трудової книжки та внесення вказаних записів позивачки порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

Пункт 2.1. Інструкції №162: Заповнення трудових книжок і вкладишів до них проводиться мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, біля яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться:

- відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

- відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

- відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

- відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з п. 2.3. Інструкції №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пункт 2.5. У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення провадиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

2.7. Якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а за його відсутності - організацією, що вище стоїть, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство.

2.8. Виправлені відомості про роботу, про переклади на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. повинні повністю відповідати оригіналу наказу чи розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження чи невідповідності їх фактично виконуваної роботі виправлення відомостей про роботу провадиться на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Пунктом 2.13 Інструкції №162 визначено, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у вигляді заголовка, пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Згідно з п. 4.1 Інструкції №162, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.

Пунктом 4 постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Також, суд акцентує увагу відповідачів на тому, що 09.01.1995 між Урядом України і Урядом Республіки Грузія була підписана Угода про співробітництво в галузі пенсійного забезпечення. Угоду ратифіковано Законом № 446/95-ВР від 22.11.1995.

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством Сторін, крім випадків, передбачених статтею 9 цієї Угоди (ст..2 Угоди від 09.01.1995).

Стаття 1 Угоди: пенсійне забезпечення громадян Сторін, а також осіб без громадянства Сторін, членів їх сімей, крім випадків, передбачених статтями 6, 7 цієї Угоди, здійснюється компетентними установами по законодавству і за рахунок коштів Сторони, на території якої вони постійно проживають.

Згідно з ст..ст.3-5 Угоди, при визначенні права на пенсію, зокрема на пільгових умовах і за вислугу років, враховується трудовий стаж, набутий на території України (і) або Республіки Грузія, а також трудовий стаж, що визнається на території будь-якої зі Сторін.

Потрібні для пенсійного забезпечення документи, видані у встановленому порядку на території однієї Сторони, приймаються без легалізації на території другої Сторони.

Обчислення пенсій здійснюється із заробітку (прибутку) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Розміри заробітку (прибутку) визначаються виходячи з офіційно встановленого курсу національної валюти на момент призначення пенсії.

Відповідно до п.10 Угоди, питання, пов`язані із застосуванням цієї Угоди, вирішуються центральними компетентними органами управління, що здійснюють пенсійне забезпечення на території Сторін.

Таким чином, аналіз вказаних вище правових норм в контексті обставин справи приводить до висновку про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку забезпечувати переклад змісту проставлених в її трудовій книжці печаток підприємств Республіки Грузії для пенсійного органу тим більш нести відповідальність та тягар у вигляді відмови у зарахування стажу, відмови у призначенні пенсії, за іноземний зміст проставлених печатей.

Обов`язок щодо проставлення печатки на записах трудової книжки та внесення достовірних відомостей при заповненні трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника, а тому наявність недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до його страхового стажу певних періодів роботи.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Таку ж позицію законодавця слід застосовувати стосовно доводів пенсійного органу, викладених в спірному рішенні від 23.08.2024, про неможливість зарахування трудового стажу, оскільки (прямий текст): на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки є запис про виправлення прізвища на « ОСОБА_3 » рос.мовою, яке не засвідчене в установленому порядку (відсутня дата видачі паспорту, дата та номер свідоцтва про шлюб), на титульній сторінці трудової книжки рік народження дописаний, прізвище закреслено.

На внутрішній обкладинки трудової книжки серії НОМЕР_2 міститься наступний текст: ОСОБА_4 фамилия на ОСОБА_3 , верить согл. свид. о браке и паспорта НОМЕР_3 .

Нижче поставлений підпис, а на нього печать відділу кадрів підприємства, назва якого зазначена грузинською мовою.

Далі, на тій же внутрішній обкладинці міститься запис про зміну прізвище на « ОСОБА_5 » (дівоче прізвище) на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 27.05.1985, що видане міським відділом ЗАЦС ГрузСРР, серію свідоцтва неможливо встановити (прочитати) через проставлену зверху печать відділу кадрів Центрального телефонного вузлу. Також міститься прізвище та підпис особи, що вносила запис.

Тобто внутрішня обкладинка містить зрозумілі відомості про зміну прізвища позивачки на « ОСОБА_3 » у зв`язку з укладенням шлюбу та зміну прізвище на дошлюбне « ОСОБА_5 », у зв`язку з розірванням шлюбу.

Крім того, на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_2 міститься запис про зміну позивачкою прізвища на « ОСОБА_6 » у зв`язку з укладенням шлюбу в м. Москва 06.01.1988, який в подальшому було розірвано 18.05.2005 року Київським відділом РАЦС Одеського міського управлення юстиції (а.с.10-13). Вказаний запис також закріплений підписом та проставлена печать відділу кадрів (а.с.19).

Підсумовуючи, суд вважає наведені записи про зміну позивачкою цивільного стану, прізвища у продовж життя, повними та такими, що повністю відображають необхідну інформацію, а коректність їх внесення, заповнення трудової книжки, не може впливати на трудові та соціальні права особи, в даному випадку, ОСОБА_1 .

Отже, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Відповідно до п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу вказаних вище положень Порядку №637 слідує, що подання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , копія якої міститься в матеріалах справи, записи про періоди роботи були внесені на підставі наказів з посиланням на їх номер і дату, виконані чітко та без будь-яких виправлень, помарок чи підтирань. Тобто, вказані записи були внесені до трудової книжки позивачки у відповідності до вимог Інструкцій №162 та №58, а тому не можуть викликати сумнівів в своїй достовірності та не потребують підтвердження іншими документами.

Щодо періоду роботи ОСОБА_1 на території рф в період з 20.03.1984 по 25.06.1996, суд зазначає наступне.

В спірному рішенні від 23.08.2024 Головне управлення ПФУ в Донецькій області зазначило такі періоди роботи ОСОБА_1 на території РФ:

з 20.03.1984 по 15.01.1986

з 13.02.1986 по 09.06.1986

з 10.06.1986 по 10.04.1989

з 24.04.1989 по 13.12.1990

з 20.12.1990 по 31.12.1991

з 01.01.1992 по 23.01.1993

з 06.02.1993 по 25.06.1996.

В той же час, в період з 20.03.1984 по 15.01.1986 позивачка працювала в Руставському металургійному заводі який розташований в Грузії, запис в трудовій книжці №8 та №9, що свідчить про помилковість відповідача щодо вказаного періоду трудового стажу.

Крім того, 20.12.1990 позивачку було прийнято на роботу до фірми «ЖОС», що підтверджується записом №19 на сторінках 12-13 трудової книжки, а записом №20 від 23.01.1993 внесено відомість про звільнення з фірми «ЖОС» за власним бажанням.

Тобто період роботи з 20.12.1990 по 23.01.1993 є цільним, одним періодом роботи позивачки на одному підприємстві, що вказує на допущення відповідачем помилки у встановленні періодів трудової діяльності позивачки.

Отже, в період з 13.02.1986 по 25.06.1996 ОСОБА_1 працювала в російській федерації.

Вказані в трудовій книжці записи за період роботи з 13.02.1986 по 25.06.1996 містять посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивачки на роботу та звільнення з роботи із проставленням печаток відповідних підприємств.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі Пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

Верховний Суд у постанові від 28.05.2019 у справі №127/12236/17 вказав, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

В свою чергу, постановою КМУ від 29 листопада 2022 р. № 1328 Уряд України вирішив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року.

Суд акцентує увагу відповідачів на тому, що спірний страховий період (13.02.1986 - 25.06.1996) напрацьований позивачкою в рф до моменту виходу України з вищевказаної Угоди, що свідчить про необхідність зарахувати позивачці вказаний період роботи у її страховий стаж.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №45 від 23.08.2024 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди її трудової діяльності, які відображені в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , є протиправним та повинне бути скасоване.

Варто зазначити, що на підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.7 вказаного Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звертався до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), затверджено Порядок та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону (п. 1.7, 3.3 Порядку №22-1).

Суд зазначає, що якщо відповідач, отримавши заяву про призначення пенсії разом із документами, і вивчивши вказані документи встановив, що поданих документів не достатньо для призначення пенсії за віком мав вжити дії для перевірки правильності даних, наведених у трудовій книжці позивачки щодо спірного періоду роботи.

В свою чергу ОСОБА_1 з свого боку, як особою, яка звертається з заявою про призначення пенсії, було дотримано усі вимоги чинного на момент подачі заяви законодавства.

Проте, відповідач Головне управління ПФУ в Донецькій області, обмежився лише фактом того, що сукупність страхового стажу позивачки не достатня для призначення пенсії, оскільки значна кількість періодів роботи зазначені в трудовій книжці не можуть бути враховані через некоректне внесення записів та наявність трудового стажу у ворожій країні.

Таким чином, підтвердженими та обґрунтованими є вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.08.2024 №45.

Вирішуючи питання щодо задоволення похідної позовної вимоги, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 записи про періоди роботи були внесені на підставі наказів з посиланням на їх номер і дату, виконані чітко та зрозуміло. Тобто, вказані записи були внесені до трудової книжки позивачки у відповідності до вимог Інструкцій №162 та №58, а тому не можуть викликати сумнівів в своїй достовірності та не потребують підтвердження іншими документами.

До того ж, це є другим зверненням позивачки до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії. Вперше ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області 07.11.2023.

З результатом розгляду заяви позивачки від 07.11.2023 Головне управління ПФУ в Сумській області 13.11.2023 прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу, зокрема, пенсійний орган не зарахував всі періоди роботи, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 та період навчання, оскільки відсутні підстави зміни прізвищ ОСОБА_7 (а.с.22).

Після цього, позивачці довелося навіть звертатися до органів юстиції рф, для отримання повторного свідоцтва про укладення шлюбу 06.01.1988.

15.08.2024 ОСОБА_1 вдруге звернулась до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії додавши документи про зміну її цивільного стану впродовж життя. Результатом розгляду цієї заяви стало спірне рішення від 23.08.2024.

Вказане може свідчити про те, що відповідачем було здійснено повноцінну перевірку документів позивачки, що були подані разом із відповідною заявою, оцінка їх достовірності та відповідності вимогам чинного законодавства викладена відповідачем у спірному рішенні.

При обранні способу відновлення порушеного права позивачки суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас, при вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Суд також вказує, що поняття дискреційних повноважень наведене у пункті 7 частини першої статті 2 Закону України від 17.02.2022 №2073-IX «Про адміністративну процедуру», згідно з яким дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Підсумовуючи викладене, з врахуванням обставин справи та виходячи з принципу верховенства права, з метою ефективного та реального захисту соціальних прав ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.08.2024 №45 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 усі періоди роботи, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 та з урахуванням вказаного страхового (трудового) стажу призначити пенсію за віком ОСОБА_1 починаючи з 15.08.2024.

Саме такий судовий захист соціальних прав ОСОБА_1 суд вважає ефективним та таким, що має запобігти подальшим порушенням прав особи в процедурі призначення їй пенсійного забезпечення, гарантоване державою.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 05.09.2024.

Згідно з ч.2 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.08.2024 №45 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 усі періоди роботи, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 , та з урахуванням вказаного страхового (трудового) стажу призначити пенсію за віком ОСОБА_1 починаючи з 15.08.2024.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл..Соборна, 3, );

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65000, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА