Справа № 420/23762/24
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/23762/24

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Одеської митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛ ТІМ» до Одеської митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000368/2 від 11.07.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000733 від 11.07.2024,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛ ТІМ» звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000368/2 від 11.07.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000733 від 11.07.2024,

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності ним як покупцем 01.08.2024 укладений Контракт №3 з TOB "MEGA-BAROKA", Республіка Узбекистан (Продавець), умовами якого визначено, що Продавець зобов`язується поставляти, а покупець прийняти та оплатити текстильну продукцію з 100% бавовни (далі Товар). Асортимент, кількість, ціна, умови поставки, а також індивідуальні характеристики (у разі наявності таких) будуть вказані в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього контракту. Контрактом також визначені умови оплати, умови поставки товару, зокрема, поставка здійснюється на територію України на умовах FCA- м. Андижан. Країною походження товарів є Узбекистан, виробник - "MEGA-BAROKA".

Позивач вказував, що на виконання умов зазначеного контракту поставлено на територію України товар, у зв`язку з чим позивач подав до відповідача митну декларацію та необхідні для митного оформлення копії документів, а саме, контракт, рахунок-фактуру (інвойс) №15 від 13.06.2024, домашній коносамент №0004890 від 20.06.2024, міжнародну ТТНА№942320 від 13.06.2024, специфікацію №15 від 03.06.2024 до контракту №3 від 01.08.2023 та інші документи. Митна вартість товару визначена за ціною договору.

Не зважаючи на це Одеська митниця надіслала електронне повідомлення декларанту, в якому у зв`язку з тим, що начебто подані документи, на думку митниці, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів повідомила про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості.

У зв`язку із цим декларант TOB «ВЕЛ ТІМ» надіслав до митниці лист б/н від 08.07.2023, в якому зазначив, що згідно до ч. 7 ст. 54 МКУ на митний орган покладається обов`язок аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі не вірно визначено митну вартість товарів, інакше митна вартість вважається визначеною автоматично. Декларант просив завершити митне оформлення в строк, інші додаткові документи надаватися не будуть.

Проте митне оформлення товару за митною вартістю товару за ціною договору не відбулось, а 11.07.2024 прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митних декларацій.

У зв`язку з незгодою декларанта з рішенням про коригування митної вартості №UА500500/2024/000368/2 від 11.07.2024 товар був випущений у вільний обіг за митною декларацією №24UА40U3 від 11.07.2024.

Позивач вважав, що у митного органу не було підстав витребувати додаткові документи, оскільки всі надані документи підтверджували митну вартість товару та не мали розбіжностей: інвойс, специфікація, прас-лист. При цьому відповідач не врахував ту обставину, що продавцем є сам виробник товару, а наданий прайс-лист виробника відповідає його ціновій політиці та інвойсу.

Також, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на сталу судову практику та висновки Верховного Суду, що для витребування додаткових документів митний орган зобов`язаний зазначити не припущення, а конкретні обставини, які підтверджують сумніви у визначеної декларантом митної вартості товару (постанови Верховного Суду від 24.12.2020 року у справі №810/495/16, від 01.04.2021 року у справі №826/10775/16 та інші).

Звертав увагу позивач і на те, що у даному випадку, у зв`язку із застосуванням умов поставки товарів FCA-m. Андижан, Узбекистан (ІНКОТЕРМС 2010), продавець (TOB "MEGA-BAROKA", Республіка Узбекистан) зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує.

Позивач стверджував, що погоджуючи умови поставки FCA-м. Андижан, сторони зовнішньоекономічного договору (контракту №3 від 01.08.2023) виходили з того, що вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням вже включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №15 від13.06.2024, а тому, відповідно до положень підпункту "в" п. 1 ч.10 ст. 58 МКУ, у митниці не було необхідності знову відокремлювати зазначені витрати з ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті та зобов`язувати позивача окремо відображати зазначені витрати у документах, податних для підтвердження митної вартості товарів.

Використані декларантом відомості про визначення митної вартості, базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, а тому відповідач повинен був відносно товарів у митній декларації №24UA59U2 від 08.07.2024 застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (перший метод).

Позивач вказував, що відповідач безпідставно визначив митну вартість товару за шостим методом визначення митної вартості товару, а приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000368/2 від 11.07.2024 за шостим (резервним) методом, Одеська митниця не вказала, яким чином митна вартість товарів була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навела жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товарів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року в повному обсязі задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛ ТІМ»:

- визнані протиправними та скасовані рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.07.2024 за №UA500500/2024/000368/2 та картка відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.07.2024 №UA500500/2024/000733 від 11.07.2024;

- стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛ ТІМ» витрати зі сплати судового збору в розмірі 3443,13 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Одеська митниця (відокремлений підрозділ Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не дотримано вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

На думку апелянта оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим, підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 317 КАС України, оскільки прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права (неправильне тлумачення закону, незастосування закону, який підлягав застосуванню), а саме:

пункту 2 частини 2 статті 52, пунктів 2, 3 частини 2 статті 53, частини 3 статті 53, пункту 2 частини 6 статті 54, частину 1 статті 55, частин 2, 4, 5, 9, 10 статті 58, частини 1 статті 254, частин 1, 2, 3 статті 256, частин 1, 4 статті 337 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI;

стандартні правила 6.3, 6.4 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (дата підписання: 18.05.1973, дата приєднання України: 15.02.2011, дата набрання чинності для України: 15.09.2011);

розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за № 1021/27466);

пунктів 1.1, 2.1, 2.2.7, 2.2.10, 2.2.13, 2.2.14 розділів 1 та 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 (далі - Методичні рекомендації).

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Так, апелянт вказує, що за митною декларацією (МД) № 24UA59U2 від 08.07.2024 автоматизованою системою управління ризиками було встановлено:

103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби Повідомлення до форми контролю: «По товару № (1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,18,19,20,21,22,23,24,25,26) наявний ризик неправомірного надання пільг і звільнення від оподаткування. Під час митного оформлення враховувати роз`яснення, надіслані».

105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів - Повідомлення до форми контролю: «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,18,19,20,21,22,23,24,25,26). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ».

106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів Повідомлення до форми контролю: «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,18,19,20,21,22,23,24,25,26) Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ».

109-4 Перевірка правильності визначення країни походження товарів - Повідомлення до форми контролю: «По товару № (1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,18,19,20,21,22,23,24,25,26) наявний ризик неправомірного надання пільг і звільнення від оподаткування. Під час митного оформлення враховувати роз`яснення, надіслані».

Отже, апелянт вказує, що дані форми контролю були обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускалося

Апелянт стверджує, що на виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №24UA59U2 від 08.07.2024 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500500/2024/000368/2 від 11.07.2024 р., а саме: відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості.

На підставі ч.3 статті 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) експортну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову.

Також додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

Апелянт зазначає, що декларантом було надіслано специфікацію та лист з інформацією, що всі документи, які стосуються вантажу по МД, вже надані та інші додаткові документи надаватися не будуть. Отже, на думку апелянта, декларантом не подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, та не спростовано наявні розбіжності у документах. В рамках проведення консультації з декларантом відповідно до п. 5 статті 55 Митного кодексу України, було повідомлено, що митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення за (МД) № 24UA59U2 від 08.07.2024, буде скориговано, оскільки декларантом не подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, та не спростовано наявні розбіжності у документах.

На думку апелянта, судом першої інстанції не було прийнято до уваги того, що в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 24UA59U2 від 08.07.2024 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Звертає увагу апелянт і на те, що послідовно розглядаючи обмеження щодо застосування наступних методів визначення митної вартості товарів, які наведені у положеннях Митного кодексу України, за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів, поданих до митного оформлення до Одеської митниці за (МД) № 24UA59U2 від 08.07.2024 було обрано метод визначення митної вартості другорядний метод визначення митної вартості резервний (метод 2 ґ).

Зазначає апелянт і про те, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товару, з урахуванням опису товару, країни походження, вагових характеристик, є більшим:

по товару № 1 5,31 дол. США (заявлено 4,14 дол. США), МД №UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 3 5,26 дол. США (заявлено 4,16 дол. США), МД №UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 4 5,18 дол .США (заявлено 4,14 дол. США), МД UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 5 5,26 дол. США/кг (заявлено4,12 дол. США), МД UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 6 5,26 дол. США (заявлено 4,17 дол. США), МД UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 8 5,18 дол. США (заявлено 4,12 дол .США), МД UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 9 5,03 дол. США (заявлено 4,12 дол. США), МД №UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 11 5,26 дол. США (заявлено4,11 дол. США), МД №UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 12 5,26 дол. США (заявлено 4,13 дол. США), МД №UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 14 5,26 дол. США (заявлено 4,11 дол. США), МД №UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 20 5,18 дол. США (заявлено 4,13 дол. США) МД №UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 2 5,63 дол. США (заявлено 4,12 дол. США) МД №UA100350/2024/724499 від 27.06.2024;

по товару № 10 7,50 дол. США (заявлено 4,36 дол. США) МД №UA100380/2024/305765 від 16.02.2024;

по товару № 13 7,30 дол. США (заявлено 4,13 дол. США), МД №UA100440/2024/312783 від 26.02.2024;

по товару № 24 7,30 дол. США (заявлено 4,17 дол. США) МД №UA100440/2024/312783 від 26.02.2024;

по товару № 7 5,97 дол. США (заявлено4,14 дол. США), МД №UA100340/2024/614282 від 15.04.2024;

по товару № 19 5,97 дол. США(заявлено 4,12 дол. США), МД №UA100340/2024/614282 від 15.04.2024;

по товару № 25 5,86 дол. США (заявлено 4,16 дол. США) МД №UA100340/2024/614282 від 15.04.2024;

по товару № 16 7,55 дол. США (заявлено 4,13 дол. США) МД №UA100100/2024/26192 від 11.03.2024;

по товару № 17 6,73 дол. США (заявлено 4,14 дол. США) МД №UA100390/2024/407559 від 09.05.2024;

по товару № 18 7,50 дол. США (заявлено 4,11 дол. США) МД №UA100380/2024/301145 від 12.01.2024;

по товару № 20 5,18 дол. США (заявлено 4,13 дол. США) МД №UA500500/2024/012090 від 07.04.2024;

по товару № 21 5,96 дол. США (заявлено 4,14 дол. США), МД №UA100340/2024/614282 від 15.04.2024;

по товару № 22 5,96 дол. США (заявлено 4,13 дол. США), МД №UA100340/2024/614282 від 15.04.2024;

по товару № 23 6,32 дол. США (заявлено 4,13 дол. США) МД №UA100340/2023/326846 від 30.10.2023;

по товару № 26 5,22 дол. США (заявлено 2,66 дол. США) МД UA100100/2024/026824 від 18.03.2024;

по товару № 15 7,30 дол. США (заявлено 4,17 дол. США) МД №UA100440/2024/312783 від 26.02.2024.

Апелянт вказує, що за основу для коригування митної вартості товару використано митне оформлення товарів, ввезених на митну територію України у наближений до митного оформлення час.

Посилаючись на висновки Верховного Суду, які викладені в постанові від 03.08.2021 у справі № 640/13657/20, про те, що наявність в ЄАІС ДФС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості, та апелянт вважає, що наведені вище обставини спростовують доводи позивача стосовно того, що у відповідача були відсутні підстави для поглибленої перевірки поданих документів та запиту додаткових документів у декларанта.

Вказує апелянт і на те, що в рішенні про коригування митної вартості №UА500500/2024/000368/2 від 11.07.2024 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

Враховуючи вищевикладене, та положення частини 6 статті 54, статті 256 МКУ, Одеською митницею була правомірно видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2024/000733 від 11.07.2024 та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товар, який надійшов на адресу позивача за (МД) № 24UA59U2 від 08.07.2024, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №24UA40U3 від 11.07.2024 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 229542,09 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Таким чином, апелянт вважає, що він під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UА500500/2024/000368/2 від 11.07.2024 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2024/000733 від 11.07.2024 діяв у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушував права та законні інтереси позивача, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «ВЕЛ ТІМ».

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ТОВ «ВЕЛ ТІМ», зареєстроване як юридична особа в ЄДРЮОФОПГО 31.05.2019.

В ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності позивач як покупець 01.08.2023 року укладений Контракт №3 з TOB «MEGA-BAROKA», Республіка Узбекистан (Продавець).

Розділом 1 Контракту визначено, що у відповідності до умов контракту Продавець зобов`язується поставляти, а покупець прийняти та оплатити текстильну продукцію з 100% бавовни (далі Товар). Асортимент, кількість, ціна, умови поставки, а також індивідуальні характеристики (у разі наявності таких) будуть вказані в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього контракту.

В пункті 2.2 розділу 2 «Сума контракту і валюта платежу» контракту №3 від 01.08.2023 вказано, що валютою цього Контракту є долар США

Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 «Умови оплати» контракту №3 від 01.08.2023 оплата товарів, що поставляються за цим контрактом, здійснюється Покупцем на умовах 100% оплати на розрахунковий рахунок Продавця протягом 120 календарних днів з дати оформлення експортної ВМД.

Пунктом 4.1 розділу 4 «Умови поставки» контракту №3 від 01.08.2023 обумовлено, що Продавець повинен здійснити поставку Товарів у відповідності з умовами поставки, які будуть визначатися сторонами додатково, і відображається в інвойсах.

Згідно з пунктом 4.2 розділу 4 контракту сторони погодилися, що для зазначення в специфікаціях або інвойсах умов поставки, ними будуть застосовуватися Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів у редакції 2010 року (ІНКОТЕРМС-2010). Поставка здійснюється на територію України на умовах FCA- м. Андижан.

Пунктами 4.3,4.4 вказаного розділу контракту визначено, що Продавець зобов`язаний надати Покупцю сертифікат походження товару форма СТ-1, інвойс (рахунок-фактуру) і пакувальний лист. Продавець забезпечує за свій рахунок дотримання всіх митних оформлень, в т.ч. пов`язаних з транзитом Товарів через територію суміжних держав (митні декларації, транзитні декларації, забезпечення та ін.).

Пунктом 4.6 розділу 4 «Умови поставки» контракту №3 від 01.08.2023 також визначено, що країною походження товарів є Узбекистан, виробник «MEGA-BAROKA».

В Специфікації №15 від 03.06.2024 до контракту №3 від 01.08.2023 наведені найменування Постачальника (Вантажовідправника) - TOB «MEGA-BAROKA» та Покупця (Вантажоотримувача) - TOB «ВЕЛ ТІМ», а також найменування товару у 24 позиціях із зазначенням кількості штук та ціни за 1 штуку та загальну суму (халати жіночі, футболки чоловічі та жіночі, піжами, трико, майки та інші).

В рахунку-фактурі (інвойсі) №15 від 13.06.2024 зазначені: контракт №3 від 01.08.2023; найменування, юридичні, поштові адреси, банківські реквізити Продавця (Вантажовідправника) - TOB «MEGA-BAROKA» та покупця (Вантажоотримувача) ТОВ «ВЕЛ ТІМ»; країна походження: Узбекистан; умови поставки: БСА-м. Андижан згідно ІНКОТЕРМС-2010; транспорт автотранспорт.

Відповідно до правил заповнення графи 20 декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, витрати на транспортування товарів декількох найменувань у місце ввезення розподіляються між товарами різних найменувань пропорційно вазі брутто цих товарів.

До Одеської митниці декларантом (ТОВ «ВЕЛ ТІМ») подано митну декларацію №24UA59U2 від 08.07.2024, в графі 31 «Паковання та опис товару» був наведений назва кожного товару, його опис, торговельна марка, виробник, Країна виробництва (Узбекистан, UZ).

В митній декларації №24UA59U2 від 08.07.2024 декларантом визначено та заявлено митну вартість товару за основним методом (першим) за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складалась з вартості товарів, зазначеної в рахунку-фактурі (інвойсі №15 від 13.06.2024), вартості міжнародного перевезення вантажу для TOB «ВЕЛ ТІМ"» за маршрутом м. Андижан (Узбекистан) - п/п «Сірет-Порубне» (розподілених пропорційно ваги брутто товарів, зазначених митній декларації №24UA59U2 від 08.07.2024).

Разом з митною декларацією №24UA59U2 від 08.07.2024 декларантом до митниці подані документи (копії документів) (графа 44 МД): пакувальний лист №15 від 13.06.2024, рахунок-фактуру (інвойс) №15 від 13.06.2024, домашній коносамент №0004890 від 20.06.2024, міжнародну ТТНА№942320 від 13.06.2024, книжку МДП №DХ.85180504 від 13.06.2024, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажи та багажу UA408050/24/8274 від 05.07.2024, рахунок фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №7/5171 від 14.05.2024, платіжну інструкцію №404 від 19.06.2024, довідку ФДП Супрунюк О.В. №1 від 16.06.2024 про транспортні витрати, контракт №3 від 01.08.2023, специфікацію №15 від 03.06.2024 до контракту №3 від 01.08.2023, сертифікат про походження товару форми СТ-1 №UZUA01 від 13.06.2024, заяву підприємства, подання якої передує митному оформленню товарів і транспортних засобів б/н від 08.07.2024, копію митної декларації країни відправлення №03004/13.06.2024/1000221 від 13.06.2024; прайс-лист б/н від 03.06.2024, декларацію митної вартості.

Однак, Одеська митниця не здійснила митне оформлення товару, а надіслала електронне повідомлення декларанту, в якому повідомляла про те, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів повідомила про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

4) експортну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову.

Також митниця повідомила, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

В оскаржуваному рішенні зазначає про те, що «відповідно до пп.в) п.2 ч. 10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару».

Декларант TOB «ВЕЛ ТІМ» надіслав до митниці лист б/н від 08.07.2024, в якому зазначив, що згідно до ч. 7 ст. 54 МКУ на митний орган покладається обов`язок аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі не вірно визначено митну вартість товарів, інакше митна вартість вважається визначеною автоматично, та, просив завершити митне оформлення в строки.

Також декларант подав заяву про надання дозволу на проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 08.07.2024 року, якій здійснений без зауважень.

Одеська митниця прийняла оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000368/2 від 11.07.2024.

Одеська митниця дійшла висновку, що декларантом не подані жодні додаткові документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано, та визначила митну вартість товару за резервним методом, із застосуванням рівня митної вартості оформлених товарів, митне оформлення яких вже здійснено, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У зв`язку з незгодою декларанта з рішенням про коригування митної вартості №UА500500/2024/000368/2 від 11.07.2024 товар випущений у вільний обіг за митною декларацією №24UА40U3 від 11.07.2024 за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведена наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару та відповідно необґрунтовано витребувані додаткові документи, а тому ненадання їх митному органу не може бути підставою для прийняття рішень про корегування митної вартості товару. Також суд врахував, що не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомостей щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів, оскільки сторонами контракту було узгоджено застосування умов поставки товарів FCA-m. Андижан, тобто вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням вже включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №15 від13.06.2024 року, за відсутності при цьому будь-яких зауважень до контракту.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Статтею 543 МКУ визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст. 7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 МКУ митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень МКУ митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МКУ, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст. 53 МКУ визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення.

Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах ч.5-6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Також, апеляційний суд погоджується із посиланням суду першої інстанції на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Вказана правова позиція Верховного Суду є сталою та підтверджена постановами, зокрема від 20.03.2024 у справі №826/5959/17, від 15.02.2024 у справі №815/5838/17, від 21.11.2023 у справі №826/13190/17, від 01.03.2023 у справі №420/18880/21.

Так, у постанові від 20.03.2024 року у справі №826/5959/17 Верховним Судом зазначено, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МКУ. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Перевіривши висновки суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та документи, на які відповідач посилається як на такі, що викликали сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митної вартості товару, суд апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару та відповідно необґрунтовано витребував додаткові документи, а тому не надання їх митному органу не може бути підставою для прийняття рішень про корегування митної вартості товару.

Посилання апелянта на те, що підставою для сумніву є наявні в базах контролюючого органу систем управління ризиками та наявність відомостей, що відносно аналогічних товарів здійснено митні формальності за ціною більшої ніж заявив позивач, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відхиляє, оскільки така підстава для витребування додаткових документів може мати місце лише при наявності дійсної розбіжності ціни товару в наданих документах. Проте жодної такої розбіжності в оскаржуваному рішенні не зазначено з посиланням на конкретні надані документи, в яких така розбіжність має місце.

Також доводами апеляційної скарги не спростовані твердження позивача, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що надані до МД документи не містять жодної розбіжності та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Як правильно вказав суд першої інстанції, саме сторони договору визначають товар, якій буде поставлений та умови його поставки, а для визначення товару, його кількості, ціни та умов поставки митному органу надається інвойс, тобто документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, умови поставки і відомості про відправника та одержувача.

Єдиною підставою для витребування додаткових доказів в оскаржуваному рішенні вказано, що відповідно до пп. в) п.2 ч. 10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. В рішенні вказано, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомостей щодо даної складової митної вартості товару такої складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з пунктом 4.2 розділу 4 Контракту сторони погодилися, що для зазначення в специфікаціях або інвойсах умов поставки, ними будуть застосовуватися Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів у редакції 2010 року (ІНКОТЕРМС-2010). Поставка здійснюється на територію України на умовах FCA - м. Андижан.

За умовами FCA (ФРАНКО-ПЕРЕВIЗНИК (... назва місця)) Продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару.

Умови FCA визначають обов`язки продавця та покупця, а саме, згідно з пп. А.9 " Перевірка - упаковка - маркування" пункту А "Обов`язки продавця" умов поставки на продавця покладено несення витрат, пов`язаних з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4, а також продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідного для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

Отже сторонами узгоджено застосування умов поставки товарів FCA-m. Андижан, тобто вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням вже включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №15 від13.06.2024 року. При цьому інших зауважень контракт не містить.

Апеляційний суд зазначає, що митний орган, а ні в суді першої інстанції, а ні при апеляційному оскарженні, не спростував наведений позивачем розрахунок митної вартості товару згідно з наданими до митниці документами.

При цьому, суд першої інстанції правильно врахував, правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в який Верховний Суд зазначив, що відповідно до пп в п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп в п. 1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Вказана позиція Верховного Суду підтверджена у наступних постановах, зокрема, від 09.11.2022 року у справі №815/2162/17, від 17.01.2023 року у справі №160/7901/18, від 01.03.2023 року у справі №420/18880/21.

Відповідно до частин 4, 5 ст.58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач надав митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частинами 4, 5 ст. 58 МКУ.

За правилами ч .6 ст. 54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Апеляційний суд зазначає, що митний орган не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, що є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

МКУ встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст. 57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3, 6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п. 2, 4 ст. 55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як правильно встановив суд першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Стосовно доводів апелянта щодо наявної інформації ЄАІС ДФС України, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

Відхиляє апеляційний суд, як безпідставні, і посилання апелянта на те, що Єдиній автоматизованій інформаційній системі наявна інформація про те, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, оскільки: отримана з бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, так як при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять. (Постанова КАС ВС від 20.03.2024 року у справі №826/5959/17).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись с. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби, без статусу юридичної особи публічного права) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі №420/23762/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10.12.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький