Справа № 440/14538/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 грудня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/14538/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Супрун Є.Б., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01.12.2024 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов (надійшов до суду 04.12.2024), що заявлений до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати:

Акт спеціального службового розслідування про нещасний випадок (зникнення, смерть) щодо смерті сержанта ОСОБА_2 за формою НВ-2,

Акт проведення розслідування (спеціального розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) щодо смерті сержанта ОСОБА_2 за формою НВ-3,

наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про результати спеціального службового розслідування, проведеного за фактом смерті сержанта ОСОБА_2 від 01.10.2022 №370;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України провести повторне службове розслідування за фактом смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сержанта ОСОБА_2 , що є чоловіком позивача, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, яким затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, з урахуванням відомостей, відображених у довідці про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України №1/677/23 від 14.07.2023, що встановлена на підставі розпорядження командира ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " №116/ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_2 /1627 від 19.06.2022, б/р командира в/ч НОМЕР_2 №260 від 30.06.2022, б/р командира в/ч НОМЕР_1 №86дек від 01.07.2022, б/р командира в/ч НОМЕР_1 №91 дск від 15.07.2022, та скласти за його результатами відповідні акти.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправні, як на її думку, висновки спеціального службового розслідування щодо обставин смерті її чоловіка з огляду на відсутність в актах, складених за результатом його проведення, інформації про участь сержанта ОСОБА_2 у заходах, необхідних для оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, що, у свою чергу, призвело до відображення неповних відомостей щодо причинного зв`язку захворювання, яке стало причиною смерті військовослужбовця під час проходження військової служби.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження в адміністративній справі за даною позовною заявою, суддя враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спір у даному випадку стосується питань повноти та об`єктивності спеціального службового розслідування, проведеного відповідачем за фактом смерті сержанта ОСОБА_2 , а також питань правильності оформлення результатів такого розслідування.

За змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У силу пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте сама лише участь у спорі суб`єкта владних повноважень не завжди надає підстави ототожнювати спір із публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та/або його посадовими особами в цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність суб`єкта владних повноважень із виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Водночас право на звернення до суду не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, установлених законом. Кожний із процесуальних кодексів установлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур, та осіб, котрі можуть ініціювати їхнє вирішення. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу, що не є порушенням прав на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав особи й основоположних свобод (далі - Конвенція).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене в статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (mutatis mutandis пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі Меньшакова проти України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві.

Цей Порядок визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 29 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Абзацом десятим пункту 2 цього Порядку передбачено, що розслідування та облік нещасних випадків щодо осіб, зазначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, здійснюються у порядку, визначеному міністерствами та іншими державними органами, в управлінні яких перебувають військові частини, установи, організації, заклади освіти та підрозділи, де проходять службу або утримуються такі особи.

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337, та з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням і веденням обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Збройних Сил України, наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за №1667/37289, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (надалі - Інструкція).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції, за результатами спеціального розслідування комісія з урахуванням висновків експертиз та (або) досудового розслідування складає акт за формою НВ-2 та оформлює інші матеріали, передбачені цією Інструкцією.

Таким чином службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються з метою розслідування та обліку нещасних випадків, установлення обставин та умов, що призвели до їх настання.

Акт спеціального службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис події нещасного випадку, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке може безпосередньо породжувати правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і містити приписи зобов`язального характеру.

За своєю правовою природою акт спеціального службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені у ньому висновки.

Тобто акт службового розслідування є лише носієм певної інформації.

Водночас обов`язковою ознакою рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції, командир військової частини, де стався зазначений у пункті 1 цього розділу випадок, зобов`язаний після затвердження акта розслідування за формою НВ-2, крім іншого, протягом двох робочих днів видати наказ, в якому зазначаються питання, визначені в пункті 18 розділу II цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 18 розділу II Інструкції, командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).

Таким чином, правова природа оскаржуваних позивачем актів спеціального службового розслідування унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання їх протиправним і скасування, у зв`язку із чим такі вимоги не можуть розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Подібний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №640/9600/20 та враховується судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Натомість предметом судового оскарження у таких випадках може бути відповідний наказ командира військової, прийнятий за результатами розслідування у порядку пункту 18 розділу II Інструкції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому суд зауважує, що поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в ширшому значенні, тобто воно стосується як спорів, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на те, що акт спеціального службового розслідування не створює безпосередньо для позивача жодних юридичних прав та/чи обов`язків, спір щодо його оскарження не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим позивачу слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування Акту спеціального службового розслідування про нещасний випадок (зникнення, смерть) щодо смерті сержанта ОСОБА_2 за формою НВ-2 та Акту проведення розслідування (спеціального розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) щодо смерті сержанта ОСОБА_2 за формою НВ-3.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в частині вимог щодо визнання протиправними та скасування Акту спеціального службового розслідування про нещасний випадок (зникнення, смерть) щодо смерті сержанта ОСОБА_2 за формою НВ-2 та Акту проведення розслідування (спеціального розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) щодо смерті сержанта ОСОБА_2 за формою НВ-3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Є.Б. Супрун