Справа № 420/11264/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/11264/20

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 09.09.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Міністерства оборони України, Державної казначейської служба України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна казначейська, який був уточнений заявою позивача від 17.03.2023 року за вх.№8289/23 (т.3 а.с.1-48), і в якій позовні вимоги викладені в такій реакції:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 24.09.2020 року, оформлене абзацом 2 пункту 4 наказу №184 (по стройовій частині) від 24.09.2020 року командира військової частини НОМЕР_1 .

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, яким він вважає виплаченою позивачу грошову допомогу при звільненні з військової служби у відставку в розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу в Збройних Силах України за 45 календарних років у розмірі 195378 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень 75 копійок, оформлене абзацом 3 пункту 4 наказу №184 (по стройовій частині) від 24.09.2020 року командира військової частини НОМЕР_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, яким він вважає виплаченим позивачу грошове забезпечення за період з 30.01.2002 року по 25.07.2014 року у розмірі 635823 (шістсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять три) гривні 35 копійок, оформлене абзацом 4 пункту 4 наказу №184 (по стройовій частині) від 24.09.2020 командира військової частини НОМЕР_2 .

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виплату позивачу середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року у розмірі 604371 (шістсот чотири тисячі триста сімдесят одну) гривню 60 копійок, оформлене абзацом 10 пункту 4 наказу №184 (по стройовій частині) від 24.09.2020 року командира військової частини НОМЕР_1 .

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 14.11.2016 року по 24.09.2020 року у розмірі 38354 (тридцять вісім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні 14 копійок, оформлене абзацом 13 пункту 4 наказу №184 (по стройовій частині) від 24.09.2020 року командира військової частини НОМЕР_1 .

6. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з переходом ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05.02.2020 року на інший штат, встановленим порядком направити до Міністерства оборони України усі необхідні обов`язкові документи стосовно позивача, як військовослужбовця, який з вини ІНФОРМАЦІЯ_2 з 14 листопада 2016 року перебуває у вимушеному прогулі та за судовим рішенням, що набрало законної сили (постанова Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року по справі №815/7098/16), підлягає поновленню з 14.11.2016 року у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 за штатною посадою, для призначення позивача на посаду в Командуванні Військово-Морських Сил Збройних Сил України, яка визначена новим штатом цього військового формування та не нижче тієї, яку він обіймав на 14.11.2016 року та яка відповідає військовому званню «капітан першого рангу», моєї освіті, військово-облікової спеціальності, досвіду служби на раніше займаних посадах, щоб ця посада передбачала класну кваліфікацію не нижче 1 клас та входила в номенклатуру посад, виконання посадових обов`язків за якими передбачає допуск до державної таємниці не нижче, як за формою 2.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 та Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України у документах, які ними будуть складені (оформлені) та направлені до Міністерства оборони України, вказати відомості, які є необхідними для прийняття Міністром оборони України рішення про призначення позивача на посаду, яка визначена новим штатом ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такими відомостями, зокрема, є:

- посада у Командуванні Військово-Морських Сил Збройних Сил України начальник відділу замовлень морської зброї радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку позивач був призначений наказом Міністра оборони України №150 (по особовому складу) від 05.03.2015 року (п.10) та яка зазначена у наказі Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13.05.2016 року (п.3) про звільнення позивача з військової служби у відставку, була скорочена 05.02.2020 року, не визначена новим штатом ІНФОРМАЦІЯ_1 і з 05.02.2020 року не існує в Збройних Силах України;

- станом на 05.02.2020 року позивач за судовим рішенням, що набрало законної сили, не був поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 за посадою, яка зазначена стосовно позивача у наказі Міністра оборони України №150 (по особовому складу) від 05.03.2015 року (п.10) і яку позивач займав станом на 14.11.2016 року на день незаконного виключення його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- станом на 05.02.2020 року наказ Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13.05.2016 року (п.3) про звільнення позивача з військової служби у відставку з вини ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично не був реалізований стосовно позивача. Цей наказ, починаючи з 05.02.2020 року, стосовно позивача втратив чинність, так як посада, яка у ньому зазначена, скорочена 05.02.2020 року при переході ІНФОРМАЦІЯ_1 на інший штат і не існує в Збройних Силах України;

- після 05.02.2020 року поновлення позивача у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання судового рішення, що набрало законної сили, та звільнення позивача з військової служби законним порядком можливо тільки за посадою, яка визначена новим штатом ІНФОРМАЦІЯ_1 і на яку позивач повинен бути призначений відповідним наказом по особовому складу Міністра оборони України.

7. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити позивача з 14.11.2016 року у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 за штатною посадою, на яку він буде призначений після скасування рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виключення його з 24.09.2020 року зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , оформленого абзацом 2 пункту 4 наказу №184 (по стройовій частині) від 24.09.2020 року командира військової частини НОМЕР_1 . Поновлення зробити порядком, визначеним діючим законодавством України з урахуванням вимог абзацу 2 пункту 2 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

8. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити позивача з 14.11.2016 року на всіх видах забезпечення за штатною посадою, на яку він буде призначений після скасування рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виключення його з 24.09.2020 року зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , оформленого абзацом 2 пункту 4 наказу №184 (по стройовій частині) від 24.09.2020 року командира військової частини НОМЕР_1 . Поновлення зробити порядком, визначеним діючим законодавством України, зокрема «Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту», затвердженими наказом Міністерства оборони України №280 від 22.05.2017 року та «Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року.

9. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати позивачу до вислуги років в Збройних Силах України та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання період вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по дату фактичного допущення мене до виконання обов`язків за штатною посадою, за якою позивач буде поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати помісячно і виплатити позивачу щомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.09.2020 року по дату фактичного допущення позивача до виконання обов`язків за штатною посадою, за якою він буде поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (визначене ч.2 ст.8, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» і пунктом 9 розділу ХХХІ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року). До розрахунку цього щомісячного грошового забезпечення включити щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплаті, винагороди, які мають постійний характер, премія), які він отримував до незаконного звільнення станом на 14.11.2016 року за займаною штатною посадою начальник відділу замовлень морської зброї радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 з посадовим окладом 1400,00 грн., мав допуск до державної таємниці за формою 2 і отримував надбавку за роботу з секретними документами (10%), 3 урахуванням зміни за період з 14.11.2016 року по дату виплати мені цих грошових коштів включно моєї вислуги років і норм грошового забезпечення, які я отримував за займаною штатною посадою станом на 14.11.2016 року.

11. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати і виплатити позивачу грошові кошти, як компенсацію за всі невикористані мною дні щорічної основної відпустки за 2021, 2022, 2023 роки, які позивачу, як військовослужбовцю були зобов`язані надати відповідно до статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у період з 24.09.2020 року по дату фактичного допущення позивача до виконання обов`язків за штатною посадою, за якою він буде поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням зміни за період з 14.11.2016 року по дату виплату мені цих грошових коштів включно моєї вислуги років і норм грошового забезпечення, які я отримував за останньою займаною штатною посадою станом на 14.11.2016 року.

12. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за час вимушеного прогулу з 24.09.2020 року по дату фактичного допущення до виконання обов`язків за штатною посадою, за якою він буде поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, як капітану 1 рангу, виходячи з норм забезпечення речовим майном, встановлених діючим на той час законодавством України та з урахуванням зміни норм і порядку речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України за цей період.

13. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести і виплатити позивачу індексацію його щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.09.2020 року по дату фактичного допущення позивача до виконання обов`язків за штатною посадою включно, за якою він буде поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведену на момент виплати цього грошового забезпечення відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року.

14. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.09.2020 року по дату фактичного допущення позивача до виконання обов`язків за штатною посадою включно, за якою він буде поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , нараховану відповідно до «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року.

15. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та перерахувати на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивача у хронологічної послідовності окремо за кожний місяць єдиний соціальний внесок з його щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.09.2020 року по дату фактичного допущення позивача до виконання обов`язків за штатною посадою включно, за якою він буду поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати помісячно і виплатити позивачу щомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року включно, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (визначене ч.2 ст.8, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» і пунктом 9 розділу ХХХІ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року). До розрахунку цього щомісячного грошового забезпечення включити щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплаті, винагороди, які мають постійний характер, премія), які він отримував до незаконного звільнення станом на 14.11.2016 року за займаною штатною посадою начальник відділу замовлень морської зброї радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 з посадовим окладом 1400,00 грн., мав допуск до державної таємниці за формою 2 і отримував надбавку за роботу з секретними документами (10%), з урахуванням зміни за період з 14.11.2016 року по дату виплати мені цих грошових коштів включно моєї вислуги років і норм грошового забезпечення, які він отримував за займаною штатною посадою станом на 14.11.2016 року.

17. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести і виплатити позивачу індексацію щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року включно, проведену на момент виплати цього грошового забезпечення, відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року.

18. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року включно, нараховану відповідно до «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року.

19. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та перерахувати на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у хронологічної послідовності окремо за кожний місяць єдиний соціальний внесок з його щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року включно.

20. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати помісячно і виплатити позивачу щомісячну надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (щомісячний додатковій від грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу з 30.06.2020 по 24.09.2020 року включно, визначену ч.2 ст.8, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», розділом ХІ і пунктом 9 розділу ХХХІ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, з урахуванням того, що до незаконного звільнення станом на 14.11.2016 року позивач за займаною штатною посадою начальник відділу замовлень морської зброї радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 мав допуск до державної таємниці за формою 2 і отримував надбавку за роботу з секретними документами (10%), а також з урахуванням зміни за період з 14.11.2016 року по дату виплати йому цих грошових коштів включно його вислуги років і норм грошового забезпечення, які він отримував за займаною штатною посадою станом на 14.11.2016 року.

21. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошові кошті, які вказані у рішеннях Командувача Військово-морських Сил Збройних Сил України, оформлених абзацами 3, 4 пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2020 року №184 (по стройовій частині):

* грошову допомогу при звільненні з військової служби у відставку у розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу в Збройних Силах України за 45 календарних років у розмірі 195378 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень 75 копійок;

* грошове забезпечення за період з 30.01.2002 року по 25.07.2014 року у розмірі 656823 (шістсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять три) гривні 35 копійок.

22. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 встановленим порядком видати позивачу речове майно, яке не було отримано за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 24.09.2020 року включно, як капітану 1 рангу, виходячи з норм забезпечення речовим майном, встановлених діючим на той час законодавством України та з урахуванням зміни норм і порядку речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України у цій період.

23. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 встановленим порядком та у хронологічній послідовності в послужному списку першого та другого примірників його особової справи зробити обов`язковій запис:

«ЗАПИС послужного списку:

«Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті звільнений з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я). Вислуга років у ЗС: календарна - 44 роки 09 місяців, пільгова 54 роки 09 місяців. Звільняється з правом насіння військової форми одягу. Наказ Міністра оборони України №428 від 13.05.2016.»

ВИКЛЮЧЕНО на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 по справі №815/7098/16, наказу №128 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2020 (п.11) та спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України № Д-322/1/9дск від 05 листопада 2019 року».

24. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 встановленим порядком у хронологічній послідовності в послужному списку першого та другого примірників його особової справи зробити обов`язковій запис:

«ЗАПИСИ послужного списку:

«Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року. Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №230 від 14.11.2016.»

- «Поновлений в списках ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року. Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №262 від 26.12.2018.»

«Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року. Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №262 від 26.12.2018.»

«Поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року на посаді Начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та техніки навігаційної управління кораблебудування», BOC - 4701002 Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №262 від 26.12.2018.».

«Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року. Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №262 від 26.12.2018.»

ВИКЛЮЧЕНО на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 по справі №815/7098/16 та наказу №128 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2020 (п.11).»

25. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 встановленим порядком та у хронологічній послідовності внести зміни в записи послужного списку першого та другого примірників його особової справи шляхом виключення записів:

«На виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 по справі №815/7098/16 поновлений у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 з 14 листопада 2016 року на посаді «Начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування», ВОС 4701002. Наказ командира військової - часини НОМЕР_1 №184 від 24.09.2020.»

- «Виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 24 вересня 2020 року. Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №184 від 24.09.2020.»

26. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 встановленим порядком та у хронологічній послідовності в послужному списку першого та другого примірників його особової справи зробити обов`язковій запис:

«Посада «Начальник відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_3 » скорочена 05 лютого 2020 року внаслідок проведення організаційно-штатних заходів на підставі спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України № Д-322/1/9дск від 05 листопада 2019 року».

27. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 встановленим порядком та у хронологічній послідовності в послужному списку першого та другого примірників його особової справи зробити обов`язковій запис про зарахування позивачу до вислуги років в Збройних Силах України та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання період вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по дату фактичного допущення мене до виконання обов`язків за штатною посадою, за якою він буде поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача на відшкодування заподіяної протиправними рішеннями Командувача Військово-Морськими Силами Збройних Сил України від 24.09.2020 року моральної шкоди у розмірі 500 (п`ятсот) тисяч гривень.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 року прийнятий до розгляду уточнений позов від 17.03.2023 року з додатками та письмовими поясненнями (т.3 а.с.1-285).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Міністра оборони України від 13.05.2016 року №428 (по особовому складу) його було звільнено з військової служби у відставку та що 14 листопада 2016 року наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №230 (по стройовий частині) від 14.11.2016 року його було виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та знято зі всіх видів забезпечення з 14.11.2016 року. Як зазначає позивач, зняття його зі всіх видів забезпечення відбулось без повного забезпечення позивача грошовим і речовим забезпеченням, як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку.

Не погодившись із наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №230 (по стройовий частині) від 14.11.2016 року та вважаючи його протиправними з підстав непроведення з ним повного розрахунку перед звільненням, позивач звернувся із позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду (справа №815/7098/16).

Як зазначає позивач, 11.10.2017 року набрала законної сили постанова Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року по справі №815/7098/16, якою було визнано протиправним та скасовано рішення Командувача ВМС ЗС України, оформлене наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 №230 (по стройовій частині) від 14.11.2016 року (пункт 1 наказу) та 24.09.2020 року на виконання рішення суду у справі №815/7098/16 тимчасово виконуючий обов`язки Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України віце-адмірал ОСОБА_2 підписав наказ командира військової частини НОМЕР_1 №184 (по стройовий частині), згідно п.4 якого:

- в абзаці 1 зазначено про поновлення позивача з 14.11.2016 року у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаді начальника відділу замовлень морської зброї радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всіх видах забезпечення на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року по справі №815/7098/16;

- в абзаці 2 зазначено про виключення ОСОБА_3 , начальника відділу замовлень морської зброї радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого наказом Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13.05.2016 року з військової служби у відставку, зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видив забезпечення з 24.09.2020 року та про направлення позивача для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- в абзаці 3 зазначено вважати виплаченою позивачу грошову допомогу при звільненні з військової служби у відставку за 45 календарних років у розмірі 195378,75 грн.;

- в абзаці 4 зазначено вважати виплаченим позивачу грошове забезпечення за період з 30.01.2002 року по 25.07.2014 року у розмірі 656823,35 грн.;

- в абзаці 10 зазначено виплатити позивачу середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року у розмірі 604371,60 грн.;

- в абзаці 13 зазначено виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з 14.11.2016 року по 24.09.2020 року у розмірі 38354,14 грн..

Позивач не погоджується із вищезазначеним наказом та вважає його протиправним, оскільки при прийнятті даного рішення відповідачем, на його думку, були проігноровані і порушені вимоги нормативно-правових актів, якими визначено порядок проходження кадровим офіцером військової служби та його персональний облік в ЗС України.

Так, ОСОБА_1 у позові вказує, що посада, зазначена відповідачем в рішенні, оформленому абзацом 1 п.4 наказу №184 про поновлення його з 14.11.2016 року в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , станом на 24.09.2020 року (дата видання наказу №184) насправді не була штатною посадою ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки з початку 2020 року така посада вже не існувала в ЗС України, а тому він мав бути поновлений на рівнозначній штатній посаді.

Позивач також зазначив, що станом на 24.09.2020 року та в подальшому на підставі наказу №184 він, як військовослужбовець ЗС України, практично не був зарахований (відновлений) з 14.11.2016 року на грошовому і речовому забезпеченні, як це визначено постановою суду від 20.04.2017 року, оскільки не зазначено, при якій військовій частині він поставлений на грошове та речове забезпечення.

ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що станом на 24.09.2020 року йому не було нараховане та виплачене в повному обсязі грошове забезпечення за період військової служби, а саме: грошове забезпечення за 24.09.2020 року (день виключення зі списків особового складу); грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року; грошова допомога при звільненні у відставку в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за чотири повних календарних роки (з 01.08.2016 року по 01.08.2020 року); грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки (45 днів) за поточний 2020 рік, а також за 2017-2019 роки; грошова допомога для оздоровлення за 2020 рік в розмірі місячного грошового забезпечення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік; компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення, тобто, не було виплачено в повному обсязі грошове забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року.

Також, позивач зазначив, що на момент видання наказу №184 від 24.09.2020 року він не давав згоди ІНФОРМАЦІЯ_1 на виключення його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 без проведення повного розрахунку по грошовому і матеріальному забезпеченню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Обставини даної справи полягають в наступному.

Наказом Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13.05.2016 року (т.1 а.с.63) відповідно до ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог ч.8 цієї ж статті капітана І рангу ОСОБА_1 , начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено з військової служби у відставку за п.«б» (за станом здоров`я) (п.3 Наказу).

На підставі витягу з наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 13.05.2016 року №428, постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014 року по справі №2-а-6803/09/1570, рішення тимчасово виконуючого обов`язки Міністра оборони України від 10.10.2016 року №10430/з/1 командуванням Військово-морських Сил Збройних Сил України винесено наказ №230 від 14.11.2016 року (по стройовій частині) (т.1 а.с.61), пунктом 1 якого:

- капітана І рангу ОСОБА_1 , начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 13.05.2016 року №428 з військової служби у відставку за п.«б» ч.7 ст.26 (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу, вважати таким, що 14.11.2016 року справи та посаду здав. З 14.11.2016 року виключити зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , зняти зі всіх видів забезпечення та направити для зарахування до ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- виплатити грошову допомогу при звільненні з військової служби у запас у розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу у Збройних Силах за 45 календарних років у розмірі 195378 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень 75 копійок відповідно до наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260;

- виплатити грошове забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум за період з 30.01.2002 року по 25.07.2014 року за пунктом 12 постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014 року по справі №2-а-6803/09/1570 з урахуванням основних, додаткових, щомісячних видів грошового забезпечення, одноразових видів грошового забезпечення, індексації за цей період на загальну суму 656823 (шістсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять три) гривні 35 коп.;

- житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечений. Перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 ;

- відповідно до вимог п.77 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939, припинити доступ до державної таємниці у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас;

- про припинення доступу зробити усі необхідні записи в облікових картках та повідомити начальника Управління Служби безпеки України в Одеській області;

- командиру військової частини НОМЕР_3 одночасно з виплатою здійснити усі належні перерахування до органів Пенсійного фонду України за період з 30.01.2002 року по 25.07.2014 року.

Не погоджуючись з вказаним наказом №230 від 14.11.2016 року, в грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_8 , Командувача Військово-морськими Силами Збройних Сил України про:

- визнання протиправним та скасування рішення Командувача Військово-морськими Силами Збройних Сил України, оформленого наказом ІНФОРМАЦІЯ_8 №230 (по стройовій частині) від 14.11.2016 року (п.1);

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_8 здійснити повний розрахунок по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку;

- стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_9 шкоди у розмірі 500000,00 грн..

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року по справі №815/7098/16 вказаний адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Командувача Військово-морськими Силами Збройних Сил України, оформлене наказом ІНФОРМАЦІЯ_8 №230 (по стройовій частині) від 14.11.2016 року (п.1 наказу); зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_8 поновити капітана першого рангу ОСОБА_1 з 14.11.2016 року у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 та на всіх видах забезпечення; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_8 здійснити повний розрахунок капітана першого рангу ОСОБА_1 по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку; стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої протиправним рішенням моральної шкоди 50000,00 грн.; в решті позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 року по справі №815/7098/16 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.11.2019 року по справі №815/7098/16 касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 року залишено без змін.

29.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду по справі №815/7098/16 в порядку ст.383 КАС України з заявою про визнання протиправними рішень відповідачів, прийнятих на виконання вказаних судових рішень.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року по справі №815/7098/16 задоволено заяву ОСОБА_1 ; визнано протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року у справі №815/7098/16, про поновлення ОСОБА_1 з 14.11.2016 року у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всіх видах забезпечення, оформлене абзацом 1 п.2 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №262 (по стройовій частині) від 26.12.2018 року, і таким, що порушує права позивача; визнано протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 14.11.2016 року, оформлене абзацом 2 п.2 наказу ІНФОРМАЦІЯ_8 №262 (по стройовій частині) від 26.12.2018 року, і таким, що порушує права позивача.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №128 від 07.07.2020 року внесено зміни до наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 26.12.2018 року №262, а саме, п.2 наказу скасовано.

24.09.2020 року прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №184 (т.1 а.с.58), пункт 4 якого має наступний зміст:

« 4. На виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 по справі №815/7098/16 капітана 1 рангу ОСОБА_1 з 14 листопада 2016 року поновити у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаді начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всіх видах забезпечення (абзац 1).

Капітана 1 рангу ОСОБА_1 , начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 травня 2016 року №428 з військової служби у відставку за пунктом "б" частини 7 статті 26 (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу. З 24 вересня 2020 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , зняти зі всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 (абзац 2).

Вважати виплаченою грошову допомогу при звільненні з військової служби у відставку в розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу в Збройних Силах за 45 календарних років у розмірі 195378 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень 75 копійок відповідно до наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (абзац 3).

Вважати виплаченим грошове забезпечення, з урахуванням раніш виплачених сум, за період з 30 січня 2002 року по 25 липня 2014 року за пунктом 12 Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014 по справі № 2-а-6803/09/1570 з урахуванням основних, додаткових щомісячних видів грошового забезпечення, одноразових видів грошового забезпечення, індексації за цей період на загальну суму 656823 (шістсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять три) гривні 35 копійок (абзац 4).

Житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечений. Перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 (абзац 5).

Відповідно до вимог п.77 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, B установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939, припинити доступ до державної таємниці у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас (абзац 6).

Про припинення доступу зробити усі необхідні записи в облікових картках та повідомити начальника управління Служби безпеки України в Одеській області (абзац 7).

Вважати здійсненими усі належні перерахування до органів Пенсійного фонду України за період з 30 січня 2002 року по 25 липня 2014 року (абзац 8).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, пункту 9 розділу ХХХІ наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) здійснити повний розрахунок капітана 1 рангу ОСОБА_1 по грошовому та матеріальному забезпеченню, як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку, з урахуванням повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/5639/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_1 та рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/5826/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України, військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_4 та військової частини НОМЕР_3 , як зазначено нижче:

виплатити ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 по 29.06.2020 в розмірі 604371 (шістсот чотири тисячі триста сімдесят одну) гривню 60 копійок (абзац 10);

виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30.06.2020 по 24.09.2020 (абзац 11);

зарахувати військовослужбовцю до вислуги років та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання, період з 14.11.2016 по 24.09.2020 (абзац 12);

виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з 14.11.2016 по 24.09.2020 в розмірі 38354 (тридцять вісім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні 14 копійок (абзац 13).

Підстава: витяг із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 травня 2016 року №428, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2014 року по справі №2-а-6803/09/1570, рішення тимчасово виконуючого обов`язки Міністра оборони України 10 жовтня 2016 року №10430/з/1, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року по справі №815/7098/16, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року по справі №815/7098/16, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі №44 від 28 серпня 2020 року, довідка-розрахунок середнього заробітку (абзац14)».

Предметом оскарження у даній адміністративній справи є рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, які викладені в абзацах 2, 3, 4, 10 та 13 пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №184 від 24.09.2020 року, позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування яких викладені позивачем у прохальній частині заяви про уточнення позовних вимог від 17.03.2023 року за вх.№8289/23 під номерами 1-5, відповідно. (т.3 а.с.39-40).

Решта позовних вимог, які викладені у прохальній частині заяви про уточнення позовних вимог від 17.03.2023 року за вх.№8289/23 під номерами 6-28 містять в собі запропоновані позивачем способи відновлення його прав та інтересів, і стосуються виплат грошового забезпечення з індексацією, щомісячних перерахувань єдиного соціального внеску за період з 14.11.2016 року по 24.09.2020 року, зарахування періоду вимушеного прогулу до вислуги років, грошової компенсації невикористаних відпусток, стягнення сум, передбачених абзацами 3 та 4 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року, стягнення компенсації втрати частини грошових доходів, отримання речового майна за час вимушеного прогулу, внесення певних записів до послужного списку особової справи позивача та стягнення моральної шкоди.

Щодо правомірності абзацу 2 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року, яка оскаржується позивачем у позовній вимозі під номером 1.

Викладені позивачем в заявах по суті справи доводи неправомірності абзацу 2 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року узагальнено полягають в тому, що внаслідок переведення ІНФОРМАЦІЯ_1 на новий штатний розпис, який введено в дію з 05.02.2020 року на підставі спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2020 року №Д-322/1/9дск, на момент прийняття оскаржуваного наказу вже не існувало посади начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування військової частини НОМЕР_1 , а тому позивач не міг бути виключений зі списків особового складу військової частини з посади, якої вже не існувало. Позивач вважає, що він мав бути поновлений на рівнозначній посаді по новому штату, із постановкою на всі види грошового забезпечення за новою штатною посадою, чого не було зроблено. До повного розрахунку по грошовому та матеріальному забезпеченню за новою штатною посадою виключення його зі списків особового складу спірним наказом №184 від 24.09.2020 року при відсутності його згоди позивач вважає протиправним.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність протиправності в діях відповідачів при прийнятті абзацу 2 пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2020 року №184.

Колегія суддів погоджується з такою оцінкою суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пункт 4 наказу №184 від 24.09.2020 року містить в собі як рішення про поновлення позивача у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 з 14.11.2016 року (абзац 1), так і рішення про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 24.09.2020 року (абзац 2).

При цьому, як слідує з матеріалів справи, обидва ці рішення вже були предметом оскарження позивачем в судовому порядку і оцінка таким рішенням вже надавалась адміністративними судами.

Так, правомірність абзацу 1 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року вже була предметом оцінки адміністративними судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в межах справи №815/7098/16 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.10.2020 року (вх.№42244/20) в порядку ст.383 КАС України, в якій ОСОБА_1 , крім іншого, також посилався на те, що поновлення його в списках особового складу військової частини з 14.11.2016 року на посаді начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 абзацом 1 пункту 4 наказу №184 від 24.09.2020 року є неправомірним, оскільки з початку 2020 року така посада вже не існувала в ЗС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року по справі №815/7098/16, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021 року, заяву ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України від 12.10.2020 року за вх.№42244/20 залишено без задоволення. Ухвалою Верховного Суду від 31.05.2021 року по справі №815/7098/16 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021 року.

Отже, правомірність поновлення позивача в списках особового складу військової частини з 14.11.2016 року на посаді начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 абзацом 1 пункту 4 наказу №184 від 24.09.2020 року підтверджена набравшим законної сили рішенням суду в адміністративній справі №815/7098/16, а тому в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України вже не підлягає доведенню у даній справі.

Оскарженим у цій справі абзацом 2 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , як звільненого з військової служби у відставку за пунктом «б» частини 7 статті 26 (за станом здоров`я) наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 13.05.2016 року №428.

В рамках адміністративної справи №420/11669/20 позивач ОСОБА_1 заявляв, зокрема, вимоги про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо використання пункту 3 наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13.05.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку у якості підстави для прийняття рішення, оформленого абзацом 2 пункту 4 наказу №184 від 24.09.2020 року. В задоволенні таких вимог ОСОБА_1 було відмовлено відповідно рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року по справі №420/11669/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2021 та ухвалою Верховного Суду від 08.09.2021 року.

Надаючи оцінку правовим підставам для викладеного в абзаці 2 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року рішення про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , колегія суддів враховує наступні законодавчо-нормативні положення, які були чинними на час винесення спірного наказу та наказу від 13.05.2016 року № 428.

Згідно п.«б» ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції на час винесення наказу від 13.05.2016 року №428, особи офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Згідно з ч.9 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п.12.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170 (далі - Інструкція №170), звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року (далі - Положення №1153/2008).

Згідно п.233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

За змістом ч.2 ст.5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлюються, зокрема, такі військові звання (корабельні): старший офіцерський склад: капітан 3 рангу, капітан 2 рангу, капітан 1 рангу; вищий офіцерський склад: контр-адмірал, віце-адмірал, адмірал.

Пунктом 225 Положення №1153/2008, зокрема, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється на підставах, передбачених пунктом 2 частини третьої, частинами шостою і сьомою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) включно за всіма підставами Міністром оборони України.

Згідно підпункту 14 п.10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №671 від 26.11.2014 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №730), Міністр призначає на посаду та звільняє з посади в установленому порядку військовослужбовців.

У відповідності до наведених законодавчих приписів Міністр оборони України видав наказ №428 (по особовому складу) від 13.05.2016 року (т.1 а.с.63) пунктом 3 якого капітана І рангу ОСОБА_1 , начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено з військової служби у відставку за п.«б» (за станом здоров`я).

Як встановлено рішеннями суду першої, апеляційної та касаційної інстанції по справі №815/5044/16, в рамках якої ОСОБА_1 оскаржував, в тому числі, і правомірність наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13.05.2016 року (п.3), підставою для видання такого наказу Міністра оборони України послугували документи на звільнення, направлені Командуванням ВМС України на адресу Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 04.05.2016 року (вих.№154115/1/1323), а саме: рапорт на звільнення з військової служби за станом здоров`я, написаний ОСОБА_1 , аркуш бесіди підписаний позивачем, подання на звільнення, свідоцтво про хворобу №889 та розрахунок вислуги років.

В рамках справи №815/5044/16 суди всіх трьох інстанції дійшли висновку, що пункт 3 наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13.05.2016 року відносно ОСОБА_1 прийнято з підстав, передбачених ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України та іншими нормативно-правовими актами, відтак відсутні правові підстави для його скасування.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, але водночас законодавець розмежовує поняття «наказ про звільнення з військової служби» та «наказ про виключення зі списків особового складу» та зазначає, що період між виданням цих наказів необхідний для своєчасної здачі посади та проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби.

Це випливає зі змісту з п.1 розділом ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, згідно з яким грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується:

військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади;

- військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які на день звільнення з військової служби перебувають у розпорядженні або звільнені від посад, - із дня одержання військовою частиною наказу або письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за 5 днів (не враховуючи час здавання справ та посади в разі тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою).

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 06.07.2023 року у справі №160/11532/19.

Отже, наказ про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини є фактичним виконанням наказу про звільнення такого військовослужбовця.

Слід погодитися з висновком суд першої інстанції про те, що враховуючи тривалий період, який пройшов від дати прийняття наказу про звільнення позивача з військової служби (доказів скасування якого до суду не надано) по дату прийняття оскаржуваного в частині деяких абзаців пункту 4 наказу, що свідчить про те, що позивач фактично здав посаду начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування військової частини НОМЕР_1 .

Як вірно зазначив суд першої інстанції, суду не надано доказів того факту, що позивач виконував посадові обов`язків за посадою начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування військової частини НОМЕР_1 з дня прийняття, зокрема, наказу про виключення позивача зі списків особового складу №230 від 14.11.2016 року і до дня введення нового штату.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідачів не було правових підстав для переведення позивача на нову посаду згідно нового штатного розпису, враховуючи існування обов`язкового для виконання наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13.05.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку за п. «б» (за станом здоров`я), а було лише зобов`язання щодо проведення усіх необхідних розрахунків з позивачем.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що чинним законодавством не передбачено норм, які визначають обов`язок військової частини призначати звільненого з військової служби, проте не виключеного зі списків особового складу військової частини військовослужбовця на іншу посаду, рівнозначну раніше займаній ним, проте ліквідованій.

Оскільки наказом Міністра оборони України по особовому складу від 13.05.2016 року №428 позивача було звільнено з військової служби саме з посади начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 , то в прийнятому на його виконання наказі №184 24.09.2020 року (по стройовій частині) відповідачі не мали правових підстав зазначати будь-яку іншу посаду, ніж в наказі по особовому складі.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивача на виключення його зі списків особового складу без його присутності, зазначивши, що чинним законодавством не передбачено обов`язку військових підрозділів приймати наказ про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини лише за присутності такого військовослужбовця.

Стосовно доводів позивача про виключення його зі списків особового складу військової частини до проведення з ним повного розрахунку, що є порушенням пункту 242 Положення №1153/2008, згідно якого військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини, то суд першої інстанції обґрунтовано відхилив такі доводи, пославшись на наступний висновок Верховного Суду у постанові від 21.09.2023 року у справі №420/4487/19:

« 48. Вказані посилання позивача (щодо отримання грошового забезпечення не у повному обсязі) дають підстави вважати про неправильно обраний позивачем спосіб захисту та ймовірно наявність спору між сторонами з приводу належних позивачу виплат під час звільнення з військової служби. При цьому зазначені позивачем обставини не є підставою для невиключення позивача зі списків особового складу.

49. Тому, правильним є висновок судів попередніх інстанцій, що в розумінні пункту 242 Положення №1153/2008 відповідач не може виключити позивача без його згоди зі списків особового складу військової частини у тому випадку, якщо не провів з ним розрахунок, тобто не виплатив усі ним же встановлені платежі, а не до моменту вирішення з позивачем спору щодо інших сум, які на думку військовослужбовця мають бути йому виплачені, проте не встановлені відповідачем».

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність протиправності абзацу 2 пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2020 року №184, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги під номером 1 про визнання протиправним та скасування рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 24.09.2020 року, оформлене абзацом 2 пункту 4 наказу №184 (по стройовій частині) від 24.09.2020 року командира військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи правильність висновку суду першої інстанції про відсутність протиправності абзацу 2 пункту 4 наказу№184 від 24.09.2020 року, суд першої інстанції також цілком обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні позовних вимог під номерами 6-8, 10-15, 20, 25-27, які є похідними від позовної вимоги під номером 1.

Щодо правомірності абзаців 3 та 4 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року, яка оскаржується позивачем у позовних вимогах під номерами 2 та 3.

В цих абзацах відповідач фактично констатував факт виплати позивачу наступних сум:

- 195378,75 грн. - грошової допомоги при звільненні з військової служби у відставку в розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу в Збройних Силах за 45 календарних років у розмірі відповідно до наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260;

- 656823,35 грн. - грошове забезпечення за період з 30.01.2002 року по 25.07.2014 року на виконання пункту 12 Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014 року по справі №2-а-6803/09/1570 з урахуванням основних, додаткових щомісячних видів грошового забезпечення, одноразових видів грошового забезпечення, індексації за цей період.

Оскаржуючи правомірність абзаців 3 та 4 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року, позивач наполягав на тому, що вказані суми не були йому виплачені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких доводів позивача та доведеність фактів виплати позивачу таких сум, що підтверджується наступним.

Відповідно до роздавальної відомості №833 військової частини НОМЕР_1 за листопад 2016 року (т.2 а.с.56-57) позивачу нараховано 195378,75 грн. грошової допомоги при звільненні з військової служби, і з вирахуванням військового збору сума до виплати склала 192448,07 грн..

Відповідно до роздавальної відомості №832 військової частини НОМЕР_1 за листопад 2002 року - липень 2014 року (т.2 а.с.58-59, т.4 а.с.81-87) позивачу нараховано 656823,35 грн. грошового забезпечення за період з 30.01.2002 року по 25.07.2014 року, та за вирахуванням військового збору сума до виплати становить 646971,00 грн..

Відповідно до листа АТ «УКРСИББАНК» від 21.03.2017 року №76-17-23/71 та звіту про здійснення зарахувань на карткові рахунки співробітників в рамках зарплатного проекту від 21.03.2017 року (т.2 а.с.60-61) кошти, що надійшли до АТ «УКРСИББАНК» згідно платіжного доручення №1538 від 11.11.2016 року на суму 839683,10 грн 14.11.2016 року були зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 в сумі 839683,10 грн..

В роздавальній відомості №832 містяться розписки ОСОБА_1 від 14.11.2016 року про ознайомлення з розрахунком та про отримання грошового забезпечення згідно цієї роздавальної відомості.

Враховуючи доведеність фактів виплати ОСОБА_1 сум, вказаних в абзацах 3 та 4 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року, суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог під номерами 2 та 3 щодо визнання протиправними та скасування рішень Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, оформлених абзацами 3 та 4 пункту 4 наказу №184 від 24.09.2020 року, а також і в задоволенні похідної позовної вимоги під номером 21, про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошових коштів, які вказані в абзацах 3 та 4 пункту 4 наказу №184 від 24.09.2020 року.

Щодо правомірності абзацу 10 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року, яка оскаржується позивачем у позовній вимозі під номером 4.

В цьому абзаці викладено рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виплату позивачу середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року у розмірі 604371,60 грн..

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в цій частині тим, що йому повинно бути нараховане не середньомісячне грошове забезпечення (середньомісячна заробітна плата) за час вимушеного прогулу, а грошове забезпечення та що Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, на військовослужбовців не поширюється.

При цьому, позивач посилається на положення пункту 9 розділу ХХХІ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року (надалі Порядок №260), яким передбачено наступне:

«Грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.

До розрахунку грошового забезпечення у такому разі включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за займаною штатною посадою до звільнення або переміщення на нижчеоплачувану посаду, з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення.

Одноразові додаткові види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не виплачуються.»

Відхиляючи такі доводи позивача, суд першої інстанції виходив з наступного:

- Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Порядком №260 не передбачено порядок розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а пункт 9 розділу XXXI цього порядку лише визначає складові грошового забезпечення, які включаються до розрахунку;

- зважаючи на відсутність норм спеціального законодавства щодо обчислення середнього грошового забезпечення військовослужбовців за час вимушеного прогулу, підлягають застосуванню загальні норми трудового законодавства, у тому числі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (надалі Порядок №10).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які відповідають як діючому законодавству, так і судовій практиці Верховного Суду з даного питання, яку суд першої інстанції обґрунтовано навів в своїй постанови, пославшись на висновки Верховного Суду у постанові від 16.04.2020 року у справі №822/3307/17, предметом розгляду в якій було питання поширення положень Кодексу законів про працю України, в тому числі і норми статті 117, на правовідносини між військовими частинами та військовослужбовцями щодо проходження військової служби та виплати грошового забезпечення.

В цій постанові Верховного Суду наведені наступні позиції:

- за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини;

- непоширення норм Кодексу законів про працю України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці. Водночас, питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. В той же час такі питання врегульовані положеннями Кодексу законів про працю України.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що внаслідок відсутності норм спеціального законодавства щодо обчислення середнього грошового забезпечення військовослужбовців за час вимушеного прогулу, то визначення такого грошового забезпечення військовослужбовців за час вимушеного прогулу має відбуватися із застосуванням механізму, врегульованого Порядком №100, з урахуванням тих складових грошового забезпечення, які визначені пунктом 9 розділу XXXI Порядку №260.

З урахуванням таких висновків, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю відмови в задоволенні позовної вимоги під номером 4 щодо визнання протиправним та скасування рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виплату позивачу середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року у розмірі 604371,60 грн., викладеного в абзаці 10 пункту 4 наказу №184 від 24.09.2020 року, а також і про відмову в задоволенні похідної позовної вимоги під номером 16 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати помісячно і виплатити щомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року включно.

Колегія суддів також враховує, що позивач оскаржував правомірність дій відповідачів щодо виплати йому суми, зазначеної в абзаці 10 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року, в порядку ст.383 КАС України у справі №815/7098/16, і за результатами розгляду цього оскарження ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021 року оскаржувані позивачем дії ІНФОРМАЦІЯ_10 ) визнано правомірними та такими, що відповідають законодавству.

Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що у справі №420/4895/21 однією з позовних вимог ОСОБА_1 було зобов`язати Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України встановленим порядком прийняти рішення, оформлене наказом по стройовій частині ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 24.09.2020 року, включно, визначеного ч.2 ст.8, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» и пунктом 9 розділу XXXI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4895/21 від 26.07.2021 року, яке набрало законної сили, в задоволенні такої вимоги було відмовлено.

Суд першої інстанції також обґрунтовано зазначив, що оскільки за період вимушеного прогулу позивача з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року йому було нараховано середнє грошове забезпечення (яке має разовий характер), та враховуючи положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», за якими індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення), то відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період, за який ним отримано середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. До об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

З цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги під номером 17 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 виплатити позивачу індексацію щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року включно, проведену на момент виплати цього грошового забезпечення, відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року.

Також, зважаючи на те, що позивачу не виплачувалось щомісячне грошове забезпечення за період з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року, а було виплачене середнє грошове забезпечення, та враховуючи відсутність оскарження позивачем рішень, дій чи бездіяльності відповідачів щодо нарахування та виплати єдиного соціального внеску за вказаний період, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимог під номером 19 щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та перерахувати на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у хронологічної послідовності окремо за кожний місяць єдиний соціальний внесок з його щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року включно.

Щодо правомірності абзацу 13 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року, яка оскаржується позивачем у позовній вимозі під номером 5.

В цьому абзаці викладено рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України про виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 14.11.2016 року по 24.09.2020 року у розмірі 38354,14 грн..

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про оскарження такого рішення, суд першої інстанції зазначив, що у заяві про уточнення позовних вимог позивач жодним чином не обґрунтовує та не зазначає, в чому полягає протиправність такого абзацу 13 пункту 4 наказу №184 від 24.09.2020 року, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Заперечуючи проти такого висновку суду першої інстанції, апелянт зазначає, що доводи неправомірності абзацу 13 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року були викладені на стор.21-22 позовної заяви від 26.10.2020 року, і які полягають в тому, що у відповідачів не було законних підстав для обчислення та виплати йому грошової компенсації за нетримане речове майно за період з 14.11.2016 року по 24.09.2020 року, оскільки така компенсація відповідно до пункту 4 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», затвердженого поставною КМУ №178 від 16.03.2016 року, могла бути виплачена лише за його згодою на підставі відповідного рапорту, якого він не подавав. А оскільки наказом Міністра оборони України по особовому складу від 13.05.2016 року №428 його було звільнено з військової служби у відставку з правом носіння військової форми, то отримання саме військової форми, а не грошової компенсації за неї, має для нього суттєве значення.

Колегія суддів такі доводи апелянта відхиляє, виходячи з наступного.

Як вже було зазначено вище, передбачена абзацом 13 пункту 4 спірного наказу №184 від 24.09.2020 року сума грошової компенсації вартості за неотримане речове майно була нарахована та виплачена позивачу на виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року у справі №815/7098/16, якою, зокрема було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити повний розрахунок капітана першого рангу ОСОБА_1 , зокрема по матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку.

Як зазначено в абзаці 9 пункту 4 наказу №184 від 24.09.2020 року сума грошової компенсації вартості за неотримане речове майно була нарахована та виплачена позивачу, в тому числі, і з урахуванням повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/5826/16, в рамках якої ОСОБА_1 захищав своє право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за час вимушеного прогулу, і відповідні його позовні вимоги були задоволені постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017 року та постановою Верховного Суду від 17.03.2020 року.

Правомірність нарахування та виплати позивачу на підставі абзацу 13 пункту 4 наказу №184 від 24.09.2020 року грошової компенсації вартості за неотримане речове майно також була предметом оскарження позивачем в порядку ст.383 КАС України у справі №815/7098/16, і за результатами розгляду цього оскарження ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021 року оскаржувані позивачем дії ІНФОРМАЦІЯ_10 ) визнано правомірними та такими, що відповідають законодавству.

Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що у справі №420/4895/21 однією з позовних вимог ОСОБА_1 було зобов`язати Командувача Військово-морських Сил Збройних Сил України, за встановленим порядком прийняти рішення, оформлене наказом по стройовій частині ІНФОРМАЦІЯ_1 про видачу позивачу речового майна за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 24.09.2020 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4895/21 від 26.07.2021 року, яке набрало законної сили, в задоволенні такої вимоги було відмовлено.

Крім того, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №522/23639/17 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією з позовних вимог в якій є зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане позивачем речове майно за період з 15.11.2016 року по день фактичного відновлення позивача в списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_11 , виходячи із норм забезпечення речовим майном, визначеним законодавством в цей період.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо порушення його прав внасідок виплати йому на підставі абзацу 13 пункту 4 наказу №184 від 24.09.2020 року грошової компенсації вартості за неотримане речове майно є безпідставними, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги під номером 5 та похідної вимоги під номером 22 по суті є вірним, і підстав для його зміни чи скасування в цій частині позовних вимог колегія суддів не вбачає.

Щодо позовної вимоги під номером 9 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати позивачу до вислуги років в Збройних Силах України та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання період вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по дату фактичного допущення позивача до виконання обов`язків за штатною посадою, за якою позивач буде поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , то рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні такої вимоги є вірним, виходячи з наступного.

Як вже зазначено вище, пункт 4 наказу №184 від 24.09.2020 року містить в собі як рішення про поновлення позивача у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 з 14.11.2016 року (абзац 1), так і рішення про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 24.09.2020 року (абзац 2), правомірність яких підтверджена судом як у цій справі, так і в справах №815/7098/16 та №420/11669/20.

Відповідно, до вислуги років позивача в Збройних Силах України має бути включений період до 24.09.2020 року.

З наданої до суду копії підрахунку вислуги років №5937 від 28.01.2021 року (т.6 а.с.71) вбачається, що загальна вислуга років ОСОБА_1 становить 59 років 02 місяці 08 днів, яка розрахована з календарного строку служби з 01.08.1971 року по 24.09.2020 року тривалістю 49 років 01 місяць 23 дні.

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачами зараховано позивачу до вислуги років період з 14.11.2016 року по 24.09.2020 року.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги під номером 9.

Щодо позовної вимоги під номером 18 про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року включно, нараховану відповідно до «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 року (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок №159) затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» пункти 1 та 2 якого відтворюють положення Закону №050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно статті 7 Закону №2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Аналогічну норму містить пункт 8 Порядку №159.

У постанові Верховного Суду від 11.12.2020 року у справі №200/10820/19-а зазначено, що з огляду на те, що у цій справі позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.

Застосовуючи зазначений правовий висновок, а також маючи на меті його уточнити, Верховний Суд у постановах від 09.06.2021 року по справі №240/186/20 та від 17.11.2021 року по справі №460/4188/20 вказав, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Вказані висновки також узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 18.08.2023 року у справі №460/4166/20.

Виходячи з наведених нормативних положень та висновків Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач не надав як доказів звернення до відповідача за виплатою йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.11.2016 року по 29.06.2020 року, так і доказів відмови у здійсненні виплати йому такої компенсації, то відсутні підстави для висновку про порушення прав позивача в цій частині та для задоволення такої позовної вимоги.

Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що аналогічна позовна вимога вже була предметом розгляду в іншій адміністративній справі за позовами ОСОБА_1 у справі №420/4895/21, в задоволенні якої було відмовлено.

Щодо позовних вимог під номерами 23 та 24 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 встановленим порядком та у хронологічній послідовності в послужному списку першого та другого примірників його особової справи зробити обов`язкові записи:

«ЗАПИС послужного списку:

«Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті звільнений з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я). Вислуга років у ЗС: календарна - 44 роки 09 місяців, пільгова 54 роки 09 місяців. Звільняється з правом насіння військової форми одягу. Наказ Міністра оборони України №428 від 13.05.2016.»

ВИКЛЮЧЕНО на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 по справі №815/7098/16, наказу №128 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2020 (п.11) та спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України №Д-322/1/9дск від 05 листопада 2019 року».

та «ЗАПИСИ послужного списку:

«Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року. Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №230 від 14.11.2016.»

«Поновлений в списках ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року. Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №262 від 26.12.2018.»

«Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року. Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №262 від 26.12.2018.»

«Поновлений у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року на посаді «Начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та техніки навігаційної управління кораблебудування», BOC - 4701002 Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №262 від 26.12.2018.».

«Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року. Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №262 від 26.12.2018.»

ВИКЛЮЧЕНО на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 по справі №815/7098/16 та наказу №128 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2020 (п.11).»

Відмовляючи у задоволенні таких позовних вимог, суд першої інстанції проаналізував долучений до матеріалів справи послужний список ОСОБА_1 та дійшов висновку, що такий послужний список позивача містить всі необхідні записи, здійснені в хронологічному порядку.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що оскільки рішенням суду по справі №815/7098/16 наказ МО України №428 від 13.05.2016 року та наказ №262 від 26.12.2018 року не скасовані, то відсутні підстави для внесення у послужний список позивача записів, які стосуються виключення записів про звільнення позивача наказом МО України №428 від 13.05.2016 року та про виключення його зі списків особового складу Командування ВМС ЗС України наказом №262 від 26.12.2018 року.

Наявний у матеріалах справи послужний список ОСОБА_1 (т.3 а.с.117-122) містить такі записи:

- на підставі наказу МО України 428 від 13.05.2016 Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті звільнений з військової служби у відставку за пунктом б (за станом здоров`я).

Вислуга років у ЗС: календарна - 44 роки 09 місяців, пільгова 54 роки 09 місяців.

Звільняється з правом насіння військової форми одягу;

- на підставі наказу КОМ. ВМС №230 від 14.11.2016 Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року.

Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- на підставі наказу Ком. ВМС №262 від 26.12.2018 Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.16 №230 СКАСОВАНО на підставі Постанови Одеського ОАС від 20.04.2017 по справі №815/7098/16.

Поновлений в списках командування ВМС ЗС України з 14 листопада 2016 р.

Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року.

Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- на підставі наказу КОМ. ВМС №262 від 26.12.2018 Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року.

Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- на підставі наказу Ком. ВМС №262 від 26.12.2018 Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.16 №230 СКАСОВАНО на підставі Постанови Одеського ОАС від 20.04.2017 по справі №815/7098/16.

Поновлений в списках особового складу командування ВМС ЗС України з 14 листопада 2016 р. на посаді начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування, ВОС-4701002.

Наказ командування ВМС ЗС України №262 від 26.12.2018р.

Виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 листопада 2016 року.

Направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- на підстав наказу Командира ВЧ НОМЕР_1 №128 від 07.07.2020 Наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 26.12.2018 р. №262 СКАСОВАНО;

- на підставі наказу Ком. ВЧ НОМЕР_1 №184 від 24.09.2020 На виконання постанови Одеського ОАС від 20.04.2017 по справі №815/7098/16 поновлений у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 з 14 листопада 2016р на посаді начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування, ВОС-4701002.

Виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 24 вересня 2020 року.

Направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що всі записи послужного списку позивача про звільнення позивача з військової служби, виключення зі списків особового складу наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2016 року №230, про скасування рішенням суду по справі №815/7098/16 наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2016 року №230, поновлення позивача у списках особового складу з 14.11.2016 року та про виключення позивача зі списків особового кладу військової частини НОМЕР_1 наказом №184 від 24.09.2020 року, здійснені в хронологічному порядку.

Вимоги позивача про внесення до цього послужного списку записів про виключення на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року по справі №815/7098/16 записів про звільнення позивача наказом МО України №428 від 13.05.2016 року та про виключення його зі списків особового складу Командування ВМС ЗС України наказом №262 від 26.12.2018 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаною постановою суду наказ МО України №428 від 13.05.2016 року та наказ №262 від 26.12.2018 року не були скасовані.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог під номерами 23 та 24.

Заявлена позивачем вимога про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача на відшкодування заподіяної протиправними рішеннями Командувача Військово-Морськими Силами Збройних Сил України від 24.09.2020 року моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки в рамках даного спору судом не встановлено протиправності рішень Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, відображених у пункті 4 наказу №184 від 24.09.2020 року.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив та прийняв у даному спорі законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька