Справа № 210/5174/24
Суддя: Скотар Р. Є.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5174/24
Провадження № 2-а/210/26/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Скотар Р.Є.,

за участі секретаря судового засідання: Нововилецького В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Міністерство оборони України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № ун/6841/1 від 29.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.04.2024 року накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 6800,00 грн за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП за фактом того, що йому вручено повістку під особистий підпис на прибуття 23.08.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період під час проведення загальної мобілізації. На вказану в повістці дату та час ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин, чим порушив вимоги абзацу 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Винесенню зазначеної постанови передувало складення протоколу про адміністративне правопорушення від 25.04.2024 року. Вважає, що постанова від 29.04.2024 року підлягає скасуванню, оскільки вона є безпідставною, незаконною та такою що винесена в порушення вимог матеріального законодавства.

Також зазначив, що в серпні 2023 року позивач отримав повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 23.08.2023 року, однак в усному порядку одразу повідомив службову особу, що він перебуває на стаціонарному лікуванні в Криворізькій міській лікарні № 3 , що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого від 25.08.2023 року. Таким чином, у позивача була поважна причина неприбуття на 23.08.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.07.2024 року не долучено доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, наявні у матеріалах справи відомості, не дають обґрунтованих підстав для встановлення факту належного повідомлення позивача як особу, що притягається до адміністративної відповідальності про місце і час розгляду справи у встановлений процесуальний засіб.

Таким чином, винесена 29.04.2024 року постанова № ун/6841/1 про накладення адміністративного стягнення є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Рух по справі

Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду з врахуванням вимог ст.286 КАС України (а.с.17).

Аргументи учасників справи

Позивач та його представник в судовому засіданні присутні не були, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

02 жовтня 2024 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 11серпня 2023 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було вручено повістку Позивачу щодо обов`язку прибути 23.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На вказану в повістці дату та час Позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув про поважні причини неприбуття не повідомляв. У зв`язку з відсутністю повідомлення від Позивача про причини його неприбуття 23.08.2023 року, було направлено звернення до відділення поліції щодо доставлення Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання адміністративного протоколу за статтею 210-1 КУпАП. 25.04.2024 року Позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 так як останній перебував в розшуку за вчинене адміністративне правопорушення передбачене статтею 210-1 КУпАП, а саме неявка по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних причин.

Посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено адміністративний протокол на Позивача 25.04.2024 року о 12 годині 15 хвилин, під особистий підпис доведено права та обов`язки та вимоги законодавства. Повідомлено про необхідність надати пояснення та докази поважності неприбуття. Призначено розгляд справи на 10 годин 00 хвилин 29.04.2024 року про що повідомлено Позивачу під особистий підпис. Таким чином 25.04.2024 року було виявлено триваюче правопорушення військовозобов`язаним ОСОБА_1 , який не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки по повістці для визначення призначення на особливий період та в подальшому порушував вимоги законодавства в період з 23.08.2023 року по 25.04.2024 року, чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 29.04.2024 року Позивач не прибув на розгляд справи. На адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 клопотань чи заяв від Позивача про перенесення розгляду адміністративної справи не надходило, будь-яких інших доказів не надсилалось.

Отже, у зв`язку з відсутністю заяв чи клопотань від Позивача та належним повідомленням останнього про час, дату та місце розгляду, було розглянуто адміністративну справу без участі Позивача на підставі наявних документів в адміністративній справі та винесено начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 законну постанову № уп/6841/1 про притягнення до адміністративної відповідальності з накладення штрафу у сумі 3400 грн. 02.05.2024 року було направлено позивачу поштовим зв`язком другий примірник постанови № уп/6841/1.

На день винесення постанови Позивачем не надано достовірних доказів, які б спростовували відсутність складу адміністративного правопорушення. За явлений факт про лікарняний не було підтверджено належним доказом, хоча останній будучи належним чином повідомлений про розгляд справи мав можливість надати завчасно Витяг з електронного реєстру листків непрацездатності. Документи направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 тільки 29.04.2024 року о 17 годині 14 хвилин, вже пісня розгляду адміністративної справи. Тому, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 29.04.2024 року було винесено постанову №уп/6841/1 про притягнення до адміністративної відповідальності з накладення штрафу у розмірі 3400 тисяч гривень.

Враховуючи викладене, просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити в повному обсязі.

06 листопада 2024 року від представника позивача адвоката Андруха В.В. надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву 11.08.2023 ОСОБА_1 було вручено повістку згідно якої останній мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 23.08.2023. 23 серпня 2023 року позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв`язку із хворобою, що у свою чергу є поважною причиною неприбуття. Разом з тим, не дивлячись на те, що неявка позивача до ТЦК та СП є поважною й підтверджується доказами, відносно останнього було складено постанову, яка є предметом оскарження.

Слід зазначити, що в самому ж відзиві відповідач зазначає, що 23.08.2023 направлялося звернення до поліції щодо необхідності забезпечення явки ОСОБА_1 для складення протоколу за ст. 210-1 КУпАП. Таким чином, 23.08.2023 відповідачем було виявлено факт вчинення, на його думку, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП з боку позивача. При цьому відповідач зазначає, що виявив триваюче правопорушення 25.04.2024, тобто в день складення оскаржуваної постанови. Свідомо маніпулюючи датами відповідач зводить ситуацію до того, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не сплив, однак така правова позиція не ґрунтується на вимогах закону. Враховуючи викладене просить задовольнити позов в повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що 11 серпня 2023 року ОСОБА_1 отримав під особистий підпис повістку до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 23 серпня 2023 року на 06-45 годин (а.с.43).

Згідно рапорту начальника адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 станом на 23.08.2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув по повістці (а.с.42).

06.03.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 було складено Звернення № 1/10593 щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП (а.с. 41).

15.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 було складено Звернення № 1/10593 щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП (а.с.31).

Згідно рапорту начальника адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 станом на 29.04.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув по повістці (а.с.32).

Відповідно до Протоколу № 545/24 від 25.04.2024 року ОСОБА_1 23.08.2023 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою, яка була вручена під особистий підпис, в подальшому порушував вимоги законодавства з 23.08.2023 року по 25.04.2024 року. ОСОБА_1 під особистий підпис роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України (а.с.29-30).

ІНФОРМАЦІЯ_7 25.04.2024 року ОСОБА_1 повідомлено про його права та обов`язки (а.с.28).

25.04.2024 року о 12-52 год. ОСОБА_1 під особистий підпис отримав повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 29.04.20254 року (а.с.33).

Згідно рапорту начальника адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 станом на 29.04.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув по повістці (а.с.32).

29 квітня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 прийнято постанову № ун/6841/1 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400,00 грн. у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин (а.с. 10).

Згідно тексту постанови, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 не з`явився (не прибув) по повістці 23.08.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимоги абз. 2 ч.ч. 1,3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» після початку проведення загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022.

У зв`язку з зазначеним ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400,00 грн.

Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № У-4237 терапевтичного відділення № 3 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.08.2023 року по 25.08.2023 року (а.с.11).

Згідно довідки № 80 від 21.08.2023 року, складеної Криворізькою міською лікарнею № 3 КМР ОСОБА_1 з 14.08.2023 року по теперішній час знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні № 3 КНП «Криворізька МЛ № 3»КМР (а.с.12).

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пункту 1 статті 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини 7 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до частин 5, 6 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію. Строк проведення загальної мобілізації продовжувався відповідними Указами Президента і триває на час розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У відповідності до абзацу 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно із частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до пункту 2 частини 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статей 7, 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з вимогами частини 1 статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частини 2 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За правилами частин 2-4 статті 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 2 статті 210-1 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм у контексті спірних правовідносин та доводів сторін свідчить, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови відповідача необхідно встановити як факт вручення позивачу повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і поважності обставини неприбуття позивача 23.08.2023 року о 06-45 за означеною повісткою.

Суд зазначає, що факт отримання 11 серпня 2023 року о 11-33 годин позивачем ОСОБА_1 повістки про необхідність прибуття о 06-45 год. 23.08.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 учасниками справи не спростовується, як і не спростовується факт неприбуття ОСОБА_1 в означені дату і час до ОРТЦК.

Перелік поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 року № 673, в редакції, що була чинною на час виникненням спірних правовідносин.

Означеною постановою КМУ визначено, що поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), які підтверджені відповідними документами (довідками), визнаються:

- смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів;

- хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем;

- здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття;

- потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю;

- складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Суд зазначає, що право військовозобов`язаного під час мобілізації, особливого періоду не прибути за викликом до ТЦК, кореспондується з обов`язком військовозобов`язаного дотримуватися правил законодавства про мобілізацію, зокрема щодо своєчасного повідомлення про обставини, які унеможливили таке прибуття та підтвердження цих обставин відповідними документами.

Форми медичної карти пацієнта, зокрема медичної карти стаціонарного хворого № 027/о, затверджено наказом МОЗ № 110 від 14.02.2012 року «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування».

Наказ № 110 передбачає видачу на руки пацієнту такої облікової форми, як Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (форма № 027/о).

Відповідно до матеріалів справи Виписка із медичної карти стаціонарного хворого № У-4237 «Криворізької міської лікарні № 3» КМР позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надавалася. Така Виписка була надана позивачем безпосередньо до суду першої інстанції.

При цьому, суд зауважує, що ОСОБА_1 із стаціонару терапевтичного відділення «Криворізької міської лікарні № 3» КМР виписаний 25.08.2023 року, разом з тим до 29.04.2024 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не надав Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (форма № 027/о).

Також, суд зауважує, що ОСОБА_1 разом із адвокатом прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте не повідомив цей державний орган про факт свого перебування на стаціонарному лікуванні і, відповідно про те, що за закінченням лікування ним буде наданий до РТЦК відповідний медичний висновок.

На підставі наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 29.04.2023 року № ун/6841/1 є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Щодо доводів представника позивача про пропуск строку відповідачем для притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 2101 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення (ч. 7 ст. 38 КУпАП)

Триваюче правопорушення характеризується тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності) та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом; припиненням дії відповідної норми закону.

Як слідує з правових висновків, викладених в п.п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі №487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Зі змісту постанови про адміністративне правопорушення №ун/6841/1 від 29.04.2024 року вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 не з`явився (не прибув) по належним чином врученій повістці 23.08.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 та в подальшому порушував вимоги законодавства в період з 23.08.2023 року по 25.04.2024 року, отже правопорушення мало місце з 23.08.2023 року по 25.04.2024 року та носить характер триваючий.

Суд зазначає, що в будь-якому випадку особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав особи, визначених ст.268 КУпАП, а саме: на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Разом з тим, ОСОБА_1 25.04.2024 року під особистий підпис був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.2 10-1 КУпАП (а.с.28).

Суд при цьому враховує що 25.04.2024 року ОСОБА_1 був в приміщенні ОРТЦК та був присутній при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його особистим підписом в протоколі № 545/24 від 25.04.2024 року.

На час прийняття постанови № ун/6841/1 від 29.04.2024 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП позивач був обізнаний про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та його було сповіщено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, отже він прийняв участь у розгляді справи.

Таким чином, оскільки у матеріалах справи наявна інформація про те, що позивач був своєчасно поінформований про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, суд не погоджується з доводами позивача про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та, відповідно, порушення права позивача на захист.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № ун/6841/1 від 29.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП до покарання у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн та закриття провадження по адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 19, 46, 77, 78, 90, 243, 245, 251, 252, 257, 268, 271, 280, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Міністерство оборони України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст складено 06 грудня 2024 року.

Відомості про сторін:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 );

- відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 );

- третя особа: Міністерство оборони України ( 03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ).

Суддя: Р. Є. Скотар