Справа № 560/10406/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10406/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Печений Є.В.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

11 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької митниці на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАГРО ПАРТНЕР" (далі ТОВ "ВІТАГРО ПАРТНЕР") звернулося до суду з позовом до Хмельницької митниці, в якому просило:

-визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості № UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024 р. та Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA400040/2024/000241 від 09.04.2024 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості № UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024 року;

-визнано протиправним та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA400040/2024/000241 від 09.04.2024 року.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Хмельницькою митницею 09.04.2024 за результатами розгляду поданих ТОВ «Вітагро Партнер» документів для розмитнення товару згідно митної декларації №24UA01U5, було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024, яким було відкориговано митну вартість товару, вказаного в митній декларації, а саме:

1) товар №1: гербіцид на основі імідазолінів: препарат Магелан РК (імазамокс 33 г/л + імазапір 15 г/л) митну вартість відкориговано з 28 517,16 дол.США, (за 8480,00 кг) до 30 276,14 дол.США (за 8480,00 кг).

2) товар № 2: гербіцид на основі похідних арилоксифенокси-пропіонової кислоти: препарат Халк КЕ (флуазифоп-п-бутил 150 г/л) митну вартість відкориговано з 53 888,61 дол.США, (за 6984,00 кг) до 62 492,83 дол.США (за 6984,00 кг).

Загальний розмір переплати по митним платежам складає 80 935,81 грн (згідно графи В «подробиці розрахунків» митної декларації № 24U91U3, зазначено, що донарахована митним органом сума митних платежів (ПДВ), складає 80 935,86 грн.)

На підставі вказаного вище рішення митним органом складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2024/000241 від 09.04.2024 року.

В рішенні митним органом зазначено, що подані згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо числового значення складових митної вартості товарів.

Зокрема:

1) заявлена митна вартість товару № 1 (Магелан РК) 3,36 дол.США/кг, не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів (з урахуванням діючої речовини) на інших митницях Держмитслужби 3,5703 дол.США/кг;

2) заявлена митна вартість товару № 2 (Халк КЕ) 7,72 дол.США/кг, не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів (з урахуванням діючої речовини) на інших митницях Держмитслужби 8,948 дол.США/ кг;

3) заявлений до митного оформлення виробник Товару № 1 не відповідає визначеним в п.1.1. контракту, виробникам;

4) вартість страхового платежу відповідно до страхового полісу 0,3% від страхової суми) становить 257,4 дол.США, що не відповідає інформації, зазначеній в копії декларації країни відправлення (7,48 та 14,83 дол.США);

5) відправник товару в копіях декларацій країни відправлення не відповідає відправнику заявленому до митного оформлення;

6) фактично здійснена попередня оплата за товар не відповідає умовам, зазначеним у додатку №1 до додаткової угоди;

7) визначені у копії декларації країни відправника вартість доставки та страхування не заявлялися до митного оформлення;

8) подані до митного оформлення документи не містять визначених частиною 10 статті 58 Митного кодексу України числових значень наступних складових митної вартості оцінюваних товарів: комісійних та брокерської винагороди, за винятком комісійних за купівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних оварів; вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

З урахуванням зазначеного вище, митним органом зазначено про наявність обґрунтованих сумнівів щодо заявленої декларантом митної вартості товарів та підстав вважати, що документи подані до митного оформлення не містять достовірної інформації щодо дійсної вартості товару, оскільки заявлений рівень митної вартості не підтверджений документально. Відповідачем зазначено, що позивачем не надано документів, що усувають вищезазначені розбіжності та підтверджують включення складових митної вартості товарів. Податковим органом визначено митну вартість товарів за другорядним методом відповідно до вимог ст. 64 Митного кодексу України (резервний метод).

Незгода ТОВ "ВІТАГРО ПАРТНЕР" з рішенням митного органу про коригування митної вартості № UA400000/2024/000097/2 від 09.04.2024 та карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA400040/2024/000241 від 09.04.2024 року, слугувала підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За визначеннями наведеними у пунктах 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення- виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль-сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

В частині 2 статті 52 МК України зазначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частиною першою статті 53 МК України врегульовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено,-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності-інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування,-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті забороняється (частина п`ята статті 53 МК України).

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України унормовано, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За приписами частин четвертої п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті-це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При цьому, за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Так, в обгрунтування вибору правомірності прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів митним органом зазначено, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, відповідно до підпунктів 2, 3 статті 58 МКУ митним органом застосовувались другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Було проведено процедуру консультації та встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товарів та обраний метод її визначення не відповідають наявній у митного органу інформації про вартість товару, відповідно митна вартість була визначена за другорядним методом. Митна вартість не могла бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про вартість операцій з ідентичними та подібними товарами, відповідно до положень МКУ. Митна вартість не могла бути визначена за другорядними методами (ст.62 та 63 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації щодо основи для віднімання та додавання вартості. Митну вартість визначено резервним методом. Коригувань на обсяг партії ідентичних товарів, умови поставки, комерційні умови тощо не здійснювалось у зв`язку з відсутністю інформації про вплив їх на рівень митної вартості.

Судом першої інстанції встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього такі документи: сертифікат аналізів на Халк від 10.02.2024 р.; сертифікат аналізів на Магелан від 10.02.2024 р.; пакувальний лист б/н від 10.02.2024 року; рахунок-фактуру (інвойс) № SHAG02POL20240124 від 10.02.2024 року; коносамент (Bill of lading) № CHN0866386 від 10.02.2024 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) 155 від 03.04.2024 року; супровідний документ Т1 (Dispatch note model T1) 24 PL322080NS6KHJI6 від 03.04.2024 р.; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 24С3100А6635/00090 від 06.03.2024 р.; банківський платіжний документ, що стосується товару 240104/001185226 від 04.01.2024 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення № 3116 від 04.04.2024 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення № 7 від 04.04.2024 р.; страховий поліс PYIE00004060 від 10.02.2024; зовнішньоекономічний договір № VIT-RS-2023.7, 27.12.2023 р.; додаткову угоду №1 від 19.01.2024 року та Додаток №1 від 19.01.2024 року до Додаткової угоди № 1 від 19.01.2024 р.; додаткову угоду №2 від 05.02.2024 року та Додаток №1 від 05.02.2024 року до Додаткової угоди № 2 від 05.02.2024 р.; договір про надання послуг митного брокера № 152 від 17.01.2024 р.; договір (контракт) про перевезення 0947-Т/21 від 26.01.2021 р.; договір перевезення № 28/02/24-ВП від 28.02.2024 р.; дозвіл на ввезення на митну територію України незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для державних випробувань і наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого матеріалу (або відомості про включення товарів до Державного реєстру пестицидів та агрохімікатів) 15416 серія В 00221 від 26.12.2022 р.; дозвіл на ввезення на митну територію України незареєстрованих пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для державних випробувань і наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого матеріалу (або відомості про включення товарів до Державного реєстру пестицидів та агрохімікатів) 16035 серія В 00306 від 16.01.2024 року; копію митної декларації країни відправника 00540713 від 10.02.2024 р.; копію митної декларації країни відправника 00540681 від 10.02.2024 р.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 12.03.2019 у справі №820/8016/15 та від 26.11.2019 у справі №821/107/16.

Відповідно до відомостей веб-порталу Єдине вікно митним органом 08.04.2024 направлено позивачу повідомлення, відповідно до якого, зазначено, що згідно із ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості необхідно надати:

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Також, митним органом направлено позивачу повідомлення, в якому зазначено, що документи подані згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження числового значення митної вартості товарів необхідно протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи на товари:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів.

Заявами представника позивача від 08.04.2024 та 09.04.2024 на вказані вище повідомлення митного органу повідомлено, що всі документи відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які були необхідні для оформлення ВМД № 24UA01U5 від 08.04.2024р., були надані та додатково надсилатися не будуть. Висловлено прохання про завершення митного оформлення ВМД № 24UA01U5 від 08.04.2024р. згідно ст. 255 Митного кодексу України.

Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості порушень, необхідно зазначити наступне.

З матеріалів справи з`ясовано, що відповідно до Контракту №VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 року та Додатку № 1 (Специфікації) від 27.12.2023 року, ТОВ «Вітагро Партнер» придбано у Sino-Agri Leading Biosciences Co.,Ltd., (China) (Продавець), наступний товар (засоби захисту рослин): 1) Засіб захисту рослин: Імазамокс, 33 г/л + Імазапір, 15 г/л, РК (Торгова назва Магелан), пакування 20 Л пластикова каністра, кількість 8000,00 л,, вартість 1 л. - 3,18 USD/l, загальна вартість 25 440,00 USD. 2) Засіб захисту рослин: Флуазифоп-п-бутил, 150 г/л, KE (Торгова назва Халк), пакування 5 Л пластикова каністра, 4 каністри в картонній коробці, загальна кількість 7200,00 л., вартість 1 л. - 7,10 USD/l, загальна вартість 51 120,00 USD.

Сторонами погоджені умови поставки СІF- Gdansk, Польща.

Додатковою угодою № 1 від 19.01.2024 року до Контракту купівлі-продажу № VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 р., Сторонами було змінено вартість Товару у зв`язку зі збільшенням вартості фрахту без зміни умов поставки СІF- Gdansk, Польща.

Згідно Специфікації № 1 в редакції від 19.01.2024 р., згідно Додаткової угоди № 1 від 19.01.2024 р., вартість товару складає: 1) Засіб захисту рослин: Імазамокс, 33 г/л + Імазапір, 15 г/л, РК (Торгова назва Магелан), пакування 20 Л пластикова каністра, загальною кількістю 8000,00 л., вартість за 1л. - 3,27 USD/l, загальна вартість - 26 160,00 дол.США; 2) Засіб захисту рослин: Флуазифоп-п-бутил, 150 г/л, KE (Торгова назва Халк), пакування 5 Л пластикова каністра, 4 каністри в картонній коробці, загальна кількість 7200,00 л., вартість 1л. - 7,20 USD/l, загальна вартість 51 840,00 дол.США.

На виконання умов Контракту купівлі-продажу № VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 р. та Додаткової угоди № 1 від 19.01.2024 року, позивачем була здійснена оплата згідно платіжного документу № 240104/001185226 на суму 268 289,76 USD.

За Додатковою угодою № 2 від 05.02.2024 р., позивачем та Продавцем у зв`язку зі зміною замовлення погоджено внести зміни до загальної вартості контракту та порядку оплату, без зміни вартості товару. Відповідно до зазначеної додаткової угоди позивач відмовився від поставки Товару «Дарк» (пропізохлор 720 г/л), у кількості 48 000 л., вартість якого за Додатком 1 від 27.12.2023 р. (до внесення змін складала) складав 4,36 дол. США за 1 л. та загальна вартість 209 280,00 дол. США, з якої позивачем було сплачено 30 % від вартості товару у розмірі 62 784,00 USD.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 19.01.2024 р., вартість товарів, поставка, яких здійснювалася за контрактом, переглянута у зв`язку зі збільшенням вартості фрахту. Вартість товару «Дарк» після перегляду складала 4,44 дол. США за 1л., загальною вартістю 213 120,00 дол. США). Розмір авансового платежу не було змінено. Оскільки позивачем було сплачено за товар «Дарк» аванс в розмірі 62 784,00 дол. США, Сторони додатковою угодою № 3 від 05.02.2024 погодили, що зазначена сума авансу буде повернута Продавцем Покупцю у найближчий строк (додаткова угода № 3 від 05.02.2024 р.).

Також встановлено, що розмір авансового платежу, який було сплачено позивачем за контрактом № VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 р., складає 205 505,76 дол. США (268 289,76 дол. США - 62 784,00 дол.США), що відповідає сумі фактично сплаченій позивачем китайському постачальнику та сумі, вказаній в Додатку № 2 від 05.02.2024 року до Контракту № VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 р.

За таких обставин, колегія суддів вважає обгрунтованими твердження позивача в тій частині, що Додаткова угода № 3 від 05.02.2024 не стосується товару, що був предметом митного оформлення, а тому товариство з обмеженою відповідальністю мало право не подавати її для підтвердження числових показників митної вартості.

В свою чергу, вказане вище підтверджує і доводи відповідача, що розмір першого платежу було змінено сторонами в додатковій угоді № 2 від 05.02.2024 року, однак як вірно вказано судом першої інстанції, така зміна не вплинула на числові показники митної вартості товару, що пред`являвся до митного оформлення. Одночасно митним органом не доведено як дана обставина вплинула на числові показники товару, що пред`являвся позивачем до митного оформлення.

Відносно того, що в оскаржуваному рішенні митний орган посилається на те, що вартість страхового платежу відповідно до страхового полісу (0,3% від страхової суми) становить 257,4 дол, США, що не відповідає інформації зазначеній в копіях декларацій країни відправлення (7,48 та 14,83 дол. США), то суд виходить із таких міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення товару позивачем надавався документ, який підтверджує те, що продавцем було здійснено страхування товару, відповідно до умов поставки CIF.

Відповідно до страхового поліса РYІЕ00004060 позивачем здійснювалось страхування всього товару за інвойсом SНАG02РОL20240124 від 10.02.2024 року. Одночасно, вказаний страховий поліс не містить інформації про вартість страхового платежу.

В той же час, інформація про страхові внески відображена у китайських митних вантажних деклараціях № 00540713 (USD/14.83/3) та № 00540681 (USD/14.83/3 ).

Позивач посилається на те, що 0,3% (257,4 дол. США) від страхової суми, про яку вказує митний орган, це франшиза, яка згідно умовами страхування не покривається страховиком при настанні страхового випадку, розмір страхового платежу, який було сплачено відправником товару.

Визначаючись щодо аргументів сторін даного питання, колегія суддів вказує на таке.

Страхові внески відображені в експортних деклараціях на товар, що сторонами не оспорюється.

Судом першої інстанції встановлено, що поставка товару, здійснювалася на умовах СIF (Інкотермс 2020), відповідно до яких у вартість товару включено страхування товару, фрахт морської лінії, пакування, маркування, завантажувально-розвантажувальні роботи в порту країни відправника, вартість послуг агента та митного оформлення товару відправником (продавцем) товару в країні відправлення, доставка товару до порту відправки, тобто всі витрати на доставку товару в порт призначення Gdansk (Poland), включаються до вартості товару та сплачуються Продавцем.

Таким чином, у Товариства не було обов`язку надавати документи на підтвердження витрат, які були включенні продавцем до вартості товару.

Стосовно посилання податкового органу на те, що заявлений до митного оформлення виробник Товару № 1 не відповідає визначеним в п.1.1. контракту, виробникам, то потрібно звернути увагу на наступне.

Як сліду зі справи, продавець, листом від 03.01.2024 повідомив позивача про те, що не зможе виготовити товар (торгова назва Магелан) на своєму заводі через відсутність такої можливості, у зв`язку з чим виробництво буде здійснено на заводі Hangzhou Nutrichem Company Limited, що не впливає на вартість Товару.

При цьому, судом першої інстанції обгрунтовано відхиленоє аргументи відповідача про те, що вказаний лист є неналежним доказом у справі, оскільки до митного оформлення він не подавався, а був наданий безпосередньо до суду, з тих підстав, що позивач взагалі не повинен був подавати цей лист митному органу, оскільки заміна виробника не вплинула на договірну вартість товару, а отже, дана обставина не може свідчити про те, що вартість товару, яка враховувалася при митному оформленні товару, є сумнівною та може бути причиною обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих товариством з обмеженою відповідальністю відомостей.

Так як поставка товару здійснювалася на умовах CIF (Інкотермс 2020), про що суд зазначав вище, вказане свідчить, що продавець взяв на себе всі витрати, пов`язані з виробництвом та доставкою товару в кінцевий порт призначення, та включив їх до вартості товару. При цьому, у покупця відсутній обов`язок надавати докази витрат, які були понесені продавцем для виготовлення товару.

Щодо посилання відповідача на те, що відправник товару копії декларації країни відправлення не відповідає відправнику, заявленому до митного оформлення, то колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про безпідставність таких, виходячи із наступного.

Згідно експортної декларації країни відправника на товару, в графі відправника вказана назва компанії та зазначено її ідентифікаційний код 1434662В.

Експортною ліцензією Відправника (Продавця за Контрактом № VIT-RS-2023.7 від 27.12.2023 р. «Sino-Agri Leading Biosciences Co.,Ltd.»), підтверджується те, що Sino-Agri Leading Biosciences Co.,Ltd., код 1434662В, є відправником, заявленим до митного оформлення і відповідає відправнику товару копії декларації країни відправлення.

Також в експортних деклараціях, які містяться в матеріалах справи, зазначено, що вони оформлені митницею в м. Яншань, що є одним із портів Шанхаю. Отже, дані митної декларації щодо порту відправки не суперечать даним, зазначеним у інших товаросупровідних документах.

За таких обставин, не підтверджується наявність розбіжностей, на які вказує відповідач, між даними, що містяться в документах, наданих позивачем на підтвердження вартості послуг з перевезення та експедирування.

Судом першої інстанції, окрім іншого підставно вказано на те, що надані ТОВ "ВІТАГРО ПАРТНЕР" митному органу документи для митного оформлення за митною декларацією № 24UA01U5 у своїй сукупності є такими, що підтверджують митну вартість товару та числові показники витрат, які позивач поніс для доставки товару в Україну, та які були враховані при розрахунку митної вартості товару.

Поряд з цим, відповідачем за результатами вивчення наданих товариством з обмеженою відповідальністю документів зроблено невірний висновок, що подані декларантом документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Так, Верховним Судом у своїх постановах від 21.02.2018 по справі № 820/17417/14 та від 04.09.2018 по справі № 818/1186/17 сфомовано такий правовий висновок: «Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанови від 21.02.2018 року по справі".

Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 826/3096/16 зазначив, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Крім того, за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄЛІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано та матеріали справи не містять належних та достатніх аргументів та доказів з приводу того, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, чи є недостатніми для визначення митної вартості товару за основним методом (ціною договору), а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення та картки відмови.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Хмельницької митниці залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Сторчак В. Ю.