Справа № 725/10756/24
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/725/113/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого просив визнати протиправною та скасувати постанову №2113 від 02 листопада 2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

В обґрунтування позову вказував, що 30 жовтня 2024 року о 14 год. 50 хв. в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 стрільцем відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_2 , було складено протокол про адміністративне правопорушення №2113 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, однак вважає дану постанову незаконною з огляду на наступне.

Зокрема, зазначав, що згідно протоколу, він який є військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився для уточнення облікових даних у встановлений законодавством термін (з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року), а саме: місця проживання, номера телефону, даних про освіту та інше, тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період, чим своїми діями порушив вимоги абз.7 ч.3 ст.1 абзацу 5 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ та вимоги Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, вказував, що службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 не враховано, що він перебуває на військовому обліку з 2008 року в статусі непридатного до проходження військової служби у мирний час та обмежено придатний у воєнний час, що підтверджується відповідними відмітками ІНФОРМАЦІЯ_3 у тимчасовому посвідченні. Крім того, зазначав, що на дату винесення оскаржуваної постанови він мав право на відстрочку від призову на військову службу, оскільки є студентом закладу вищої освіти.

Також вказував, що протокол про адміністративне правопорушення №2113 від 30.10.2024 року, складений стрільцем взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_2 , однак матеріали складені відносно нього не містять відомостей про наявність наказу керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким стрільця взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_2 уповноважено складати протокол за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.210-1КУпАП, що унеможливлює встановити належний обсяг правоздатності конкретної службової особи щодо наявності повноважень на складання адміністративних матеріалів.

Вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки розглянута не об`єктивно з не повним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Також в обґрунтування наявності підстав для скасування постанови вказував, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 9 травня 2024 року , який набрав чинності 19 травня 2024 року, внесено зміни до ст. 210 КУпАП , за змістом яких ст. 210 КУпАП доповнено приміткою, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Зважаючи на вказане, вважає, що відповідач мав та має можливість отримати його персональні дані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Посилаючись на вказане, просив позов задовольнити та скасувати постанову №2113 від 02 листопада 2024 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в розмірі 17 000 гривень, а провадження в справі закрити.

Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в справі.

Не погоджуючись із поданим позовом, представник ІНФОРМАЦІЯ_2 подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову через його безпідставність.

Зокрема, в обґрунтування своїх заперечень представник відповідача вказував, що ОСОБА_1 не було виконано його обов`язок уточнити облікові дані в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року. Крім того, на момент складання протоколу, та розгляду справи про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 жодних зауважень, бажання скористатися правовою допомогою не було, та він під особистий підпис був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вважає, що відповідачем правомірно було винесено у відношенні позивача відповідну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП й відповідно підстави для її скасування відсутні.

Не погоджуючись із доводами відзиву, позивач подав відповідь на відзив, в яких вказав, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за обставин викладених у постанові №2113 від 02.11.2024 року, а відтак притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності, а також просив врахувати позицію викладену ним у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що постановою №2113 від 02 листопада 2024 року стрільцем відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_2 , визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень(а.с.8).

Зі змісту вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився для уточнення облікових даних у встановлений законодавством термін (з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року), а саме: місця проживання, номера телефону, даних про освіту та інше, тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період, чим своїми діями порушив вимоги абз.7 ч.3 ст.1 абзацу 5 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ та вимоги Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.210 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи.

Зокрема, статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з абз.6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Крім того, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» .

18.05.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку №3633-ІХ від 11.04.2024.

Цим Законом положення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Так, абз.4 п.п.1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно), а саме: шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання; шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

При цьому, обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що він перебуває на військовому обліку з 2008 року в статусі непридатного до проходження військової служби у мирний час та обмежено придатний у воєнний час, що підтверджується відповідними відмітками ІНФОРМАЦІЯ_3 у тимчасовому посвідченні(а.с.13 зворотня сторона).

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, що станом на дату винесення оскаржуваної постанови він мав право на відстрочку від призову на військову службу, оскільки є студентом Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (а.с.14-15).

Однак, вищевказані доводи не звільняють позивача від обов`язку у встановлені Законом строки та способи уточнити свої військо-облікові дані .

Також суд не бере до уваги доводи позивача в тій частині, він не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, оскільки приміткою визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

При цьому суд звертає увагу, що жодна з вищезазначених баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти.

Разом з цим, в ході розгляду справи судом було встановлено, що під час винесення оскаржуваної постанови від 2 листопада 2024 року було порушено права ОСОБА_1 передбачені ст.268 КУпАП.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 2113 від 31 жовтня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 було повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП відбудеться об 11 годині 00 хвилин 1 листопада 2024 року . При цьому, з оскаржуваної постанови 2113 від 2 листопада 2024 року вбачається, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП відбувся 2 листопада 2024 року , за відсутності даних про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 щодо місця, дати та часу розгляду справи.

Суд вважає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки особу, яка притягується до адміністративної відповідально не було сповіщено про місце, дату і час розгляду справи, чим порушено право позивача на захист: дати пояснення по справі, подати докази, заявити клопотання, залучити захисника тощо.

Відповідач в ході розгляду справи не надав суду жодних доказів належного повідомлення позивача про розгляд справи саме 2 листопада 2024 року.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення ,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото-і кінозйомки,відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності,або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху,безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів,актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, складені як постанова, так й протокол містять неточності щодо суті вчиненого правопорушення та норм законодавства, які були порушені позивачем, а саме: у протоколі вказано, що позивач не уточнив свої облікові дані у визначений Законом строк, а оскаржуваним протоколом позивача притягнуто до відповідальності за незявлення ОСОБА_1 до ТЦК для уточнення облікових даних.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про виклик позивача до ТЦК для уточнення облікових даних, направлення відповідних повідомлень тощо, що в свою чергу також є порушенням права особи на захист, оскільки особа має знати у вчиненні якого саме правопорушення вона обвинувачується та повинна захищатися.

Не ставить в провину позивача згідно оскаржуваного протоколу й порушення правил військового обліку в частині обов`язку уточнення облікових даних у визначені законом строки.

Так, відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене в контексті наведених правових норм, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та скасування спірної постанови з направленням справи на новий розгляд уповноваженим органом.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 286, 295-297 КАС України, ст.ст. 7, 33, 210-1, 251, 254, 258, 268, 276, 280, 287-289, 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково

Постанову №2113 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 02 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , - направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно ч.4 ст.286 КАС України подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.