Справа № 140/9368/24
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/9368/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправної відмови від 08 березня 2024 року у проведенні перерахунку пенсії та зарахування стажу роботи до пільгового, переведенні із пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-ІV); зобов`язання зарахувати до пільгового підземного стажу період роботи з 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року електрослюсар підземний ДП Шахта №1 Нововолинська; з 02 серпня 2004 року по 20 вересня 2010 року електрослюсар підземний ВП ШПУ №3 ПАТ Трест Луганськшахтопроходка; з 21 вересня 2010 року по 05 липня 2012 року електрослюсар підземний філія ТзОВ Луганськшахтострой; з 06 липня 2012 року по 05 грудня 2012 року електрослюсар підземний ТзОВ Луганськшахтострой, а також час перебування на інвалідності внаслідок професійного захворювання з 15 грудня 2020 року по день звернення та здійснити переведення та перерахунок, виплачувати пенсію за віком з урахуванням даного страхового пільгового підземного стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії з дати звернення відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-ІV та відповідно до Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02 вересня 2008 року №345-VI (далі Закон №345-VI).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням та звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-ІV. Однак відповідач відмовив у переведенні із пенсії по інвалідності на пенсію за віком, мотивуючи недостатністю пільгового стажу. Позивач вважає відмову відповідача протиправною. На переконання позивача він має більше 25 років підземного стажу, тому має право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку. За спірні періоди роботи у ВП ШПУ №3 ПАТ Трест Луганськшахтопроходка, Філія ТзОВ Луганськшахтострой у місті Нововолинськ, ТзОВ Луганськшахтострой, повністю сплатило внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у розділі відомості по спеціальному стажу вказано фактичну кількість відпрацьованих днів на підприємстві. З огляду на підтвердження підземного стажу роботи записами в трудовій книжці, та наявною в реєстрі застрахованих осіб інформацією, потреба у наданні уточнюючих довідок з підприємства відсутня. Період роботи з 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року у ДП Шахта №1 Нововолинська підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 , уточнюючою довідкою про пільговий період роботи, а також випискою з персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, де вказано про сплату пенсійного внеску та відомості про спеціальному стажу за кодом ЗП3013А1. Покликаючись на положення Закону України Про охорону праці, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону №1058-ІV, позивач вважає, що період перебування на інвалідності у зв`язку професійним захворюванням з 15 грудня 2020 року по 01 лютого 2024 року має зараховуватись до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України Про пенсійне забезпечення.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

ГУ ПФУ у Волинській області, отримавши ухвалу про відкриття провадження 12 вересня 2024 року (а.с.62), відзив на позов не подало.

У додаткових поясненнях відповідач вказав, що розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 52 роки 2 місяці 8 днів, з них: 12 років 7 місяців 2 дні пільгова робота з повним робочим днем під землею; 3 роки 2 місяці 21 днів навчання за фахом; 1 рік 4 місяці 18 днів строкова військова служба та 17 років 4 місяці додатковий стаж. Пільговий стаж враховано на підставі наданих уточнюючих довідок, що підтверджують особливий характер роботи з урахуванням даних про фактичну тривалість роботи в особливо шкідливих умовах праці та відомостей стосовно атестації робочих місць за умовами праці. До пільгового стажу позивача з повним робочим днем під землею не враховано період роботи з 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року у ДП Шахта № 1 Нововолинська у зв`язку із відсутністю інформації щодо проведення атестації робочих місць; періоди роботи в особливо шкідливих умовах праці з повним робочим днем під землею на ШПУ №3 ВАТ Тресту Луганскшахтопроходка враховано з урахуванням фактично відпрацьованого часу. У зв`язку з закриттям філії ТзОВ Луганськшахтострой для вирішення питання підтвердження періоду роботи з 02 січня 2011 року по 05 липня 2012 року зі шкідливими умовами праці протягом повного робочого дня позивачу було рекомендовано звернутись до відповідача для подачі необхідних документів для розгляду Комісією з питань підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (а.с.63-65).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії по третій групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону №1058-ІV (а.с.23).

23 лютого 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перевести його на пенсію за віком з урахуванням пільгового стажу та часу перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням (трудовим каліцтвом), відповідно до вимог Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (а.с.68).

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 08 березня 2024 року №3630-3002/К-02/8-0300/24 (а.с.12) повідомило ОСОБА_1 про те, що розмір його пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 52 роки 2 місяці 8 днів, з них: 12 років 7 місяців 2 дні пільгова робота з повним робочим днем під землею; 3 роки 2 місяці 21 днів навчання за фахом; 1 рік 4 місяці 18 днів строкова військова служба та 17 років 4 місяці додатковий стаж. При призначенні пенсії за віком не передбачено зарахування додаткового страхового стажу 17 років 4 місяці. Пільговий стаж враховано на підставі наданих уточнюючих довідок, що підтверджують особливий характер роботи з урахуванням даних про фактичну тривалість роботи в особливо шкідливих умовах праці та відомостей стосовно атестації робочих місць за умовами праці.

У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється Комісією з питань підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в області, діяльність якої передбачена нормами постанови Правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1.

Відповідно до довідки АА №290488, виданої Головним управлінням статистики у Луганській області, довідки від 19 березня 2015 року №04-08/32, виданої Головним управлінням статистики у Волинській області, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №, 06 липня 2012 року внесено відомості про закриття філії (відокремленого підрозділу без права юридичної особи) ТзОВ Луганскшахтострой. Для вирішення питання підтвердження періоду роботи в шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня з 02 січня 2011 року по 05 липня 2012 року у ТзОВ Луганскшахтострой, рекомендовано звернутись до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) по питанню надання практичної допомоги у поданні необхідних документів для розгляду згаданою Комісією.

При обчисленні розміру пенсійної виплати до пільгового стажу враховано періоди роботи в особливо шкідливих умовах праці з повним робочим днем під землею на ШПУ №3 ВАТ Тресту Луганскшахтопроходка з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Враховуючи викладене, для зарахування періоду з 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року до пільгового стажу роботи, немає підстав. Питання зарахування періоду з 02 січня 2011 року по 05 липня 2012 року буде розглянуто спеціалістами управління Фонду по результатах прийнятого рішення Комісією.

Незгода позивача із відмовою у переведенні на пенсію за віком та незарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи (з 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року, з 02 серпня 2004 року по 20 вересня 2010 року, з 21 вересня 2010 року по 05 липня 2012 року), а також часу перебування на інвалідності внаслідок професійного захворювання з 15 грудня 2020 року по 01 лютого 2024 року стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Поряд з тим пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників передбачена статтею 114 Закону №1058-IV.

Так відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За приписами пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Частиною третьою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до статті 1 Закону №345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 Закону № 345-VI передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

З аналізу зазначених норм вбачається, що необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку, передбаченому Законом України Про підвищення престижності шахтарської праці є зайнятість на підземних роботах повний робочий день не менш як 15 років для чоловіків.

За приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (зі змінами, далі Порядок №637), обумовлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Суд зазначає, що питання призначення пенсій на пільгових умовах за Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731; далі Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 19 травня 1998 року по 24 квітня 2000 року працював у ДП Шахта №1 Нововолинська на посаді електрослюсаря підземного 3-4 розрядів; з 17 травня 2004 року по 20 вересня 2010 року у ВП ШПУ №3 ПАТ Трест Луганськшахтопроходка на посадах електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування 4 розряду, електрослюсаря підземного 4-5 розрядів з повним робочим днем під землею (з 02 серпня 2004 року електрослюсар підземний 4 розряду, з 15 червня 2009 року електрослюсар підземний 5 розряду); з 21 вересня 2010 року по 05 липня 2012 року працював у філії ТзОВ Луганськшахтострой на посаді електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею; з 06 липня 2012 року по 05 грудня 2012 року ТзОВ Луганськшахтострой на посаді електрослюсаря 5 розряду з повним робочим днем під землею; з 06 липня 2012 року ро 25 жовтня 2018 року працював у ДП Передпускова дирекція шахти №10 Нововолинська електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею; з 06 листопада 2018 року по 16 листопада 2020 року працював у ДП Львіввугілля ВП Шахта Степова електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах. 16 листопада 2020 року позивача було звільнено у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю України (наказ від 18 липня 2008 року №406-к) а.с. 13-17.

Відповідні записи трудової книжки позивача не містять в собі виправлень, здійснені у послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис.

Щодо незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періоду роботи з 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року у ДП Шахта №1 Нововолинська у зв`язку з відсутністю інформації щодо проведення атестації робочих місць суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (набула чинності з 21 серпня 1992 року; далі Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Основними документами, які підтверджують пільговий стаж період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до списків, після 21 серпня 1992 року є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше приведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Так, відповідно до витягів з наказу від 23 серпня 1994 року №69 по Шахті №1 Нововолинська Про результати проведення атестації робочих місць, від 22 лютого 2000 року №33 по Шахті №1 Нововолинська Про результати проведення атестації робочих місць затверджено перелік робочих місць, професій і посад працівникам, яким підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №1, Списком №2, зокрема, електрослюсарям підземним підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (а.с.11 зворот).

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам, і правилам, установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

З наведеного слідує, атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Основна ж мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2018 року у справі №352/547/16-а, від 10 липня 2018 року у справі №227/545/17 та від 10 червня 2019 року у справі №559/150/17. Таку ж правову позицію викладено й Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

За правою позицією Великої Палати Верховного Суду непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

У контексті спірних правовідносин суд, застосовуючи наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, зазначає, що відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року не є підставою для відмови в зарахуванні вказаного періоду роботи позивача до страхового стажу за Списком №1 (за наявності інших доказів, які підтверджують умови та характер виконуваної роботи, зайнятість повний робочий день).

Сторонами не заперечується, що на підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №1 позивач надавав довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12 січня 2021 року №11, видану ДП Шахта №1 Нововолинська (а.с.11).

Згідно з вказаною довідкою ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на Шахті №1 Нововолинська, виконував підземні роботи за посадою електрослюсар підземний, що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1а1010100а , зокрема за період з 19 травня 1998 року по 24 квітня 2000 року. Тут же зазначено, що прогулів не було, відпусток без збереження заробітної плати не було, підстава для видачі: накази по шахті, особова картка форми Т-2, ЕТКД, особові рахунки заробітної плати.

Таким чином, умови праці, в яких працював позивач, не змінювались з моменту проведення атестації у 1994 році, зокрема, умови і характер праці під час проведення атестацій, через що позивач весь час працював за професією та в умовах праці, що віднесені до Списку №1.

Отже, період роботи позивача з 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року у ДП Шахта №1 Нововолинська на посаді електрослюсар підземний підлягає зарахуванню до пільгового підземного стажу за Списком №1.

Як слідує з матеріалів справи, ГУ ПФУ у Волинській області період роботи ОСОБА_1 з 02 серпня 2004 року по 20 вересня 2010 року в особливо шкідливих умовах праці з повним робочим днем під землею у ВП ШПУ №3 ПАТ Трест Луганськшахтопроходка, зараховано з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Так, відповідно до форми РС-право (а.с.24-25) до пільгового стажу за Списком №1 зараховано періоди з 02 серпня 2004 року по 20 листопада 2004 року, з 01 травня 2005 року по 14 серпня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 19 липня 2006 року, з 01 липня 2007 року по 08 серпня 2007 року, з 01 січня 2008 року по 10 січня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 14 березня 2009 року, з 01 січня 2010 року по 19 липня 2010 року.

До пільгового підземного стажу не зараховано періоди роботи з 21 листопада 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 15 серпня 2005 року по 31 грудня 2005 року, з 20 липня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 09 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з11 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 15 березня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 20 липня 2010 року по 20 вересня 2010 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд звертає увагу на те, що використання норм Порядку №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Як вже зазначалося, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 02 серпня 2004 року по 20 вересня 2010 року працював у ВП ШПУ №3 ПАТ Трест Луганськшахтопроходка на посаді електрослюсаря підземного 4-5 розрядів з повним робочим днем під землею (з 02 серпня 2004 року електрослюсар підземний 4 розряду, з 15 червня 2009 року електрослюсар підземний 5 розряду). У період з 21 вересня 2010 року по 05 липня 2012 року працював у філії ТзОВ Луганськшахтострой на посаді електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем під землею, з 06 липня 2012 року по 05 грудня 2012 року працював у ТзОВ Луганськшахтострой на посаді електрослюсаря 5 розряду з повним робочим днем під землею.

З архівної довідки від 25 січня 2021 року №30 вбачається проте, що згідно з наказів по особовому складу ШПУ №3 за період з 17 травня 2004 року по 20 вересня 2010 року ОСОБА_1 на роботу з неповним робочим днем не переводився, відпустки за власний рахунок не надавалися (а.с.43 зворот). Архівною довідкою від 10 лютого 2020 року №71 підтведжено те, що ОСОБА_1 дійсно працював у філії ТзОВ Луганськшахтострой у місті Нововолинську у період з 21 вересня 2010 року по 05 липня 2012 року на посаді електрослюсаря підземного (а.с.36). Відповідно до архівної довідки від 10 лютого 2020 року №72 ОСОБА_1 у період з 06 липня 2012 року по 05 грудня 2012 року працював у ТзОВ Луганськшахтострой (а.с.36 зворот).

Судом також встановлено, що відповідачем до пільгового підземного стажу зараховано окремі періоди роботи позивача на посаді електрослюсаря підземного у філії ТзОВ Луганськшахтострой та ТзОВ Луганськшахтострой (з 21 вересня 2010 року по 05 липня 2012 року, з 06 липня 2012 року по 05 грудня 2012 року відповідно). До пільгового стажу за Списком №1 зараховано періоди: з 21 вересня 2010 року по 01 січня 2011 року, з 06 липня 2012 року по 17 вересня 2012 року, з 01 грудня 2012 року по 03 грудня 2012 року, однак не зараховано періоди роботи: з 02 січня 2011 року по 05 липня 2012 року, з 18 вересня 2012 року по 30 вересня 2012 року, з 04 грудня 2012 року по 05 грудня 2012 року.

Крім того, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5, а.с. 31-34) у розділі Відомості по спеціальному стажу містяться відомості, що позивач має спеціальний стаж на підприємствах з кодом ЄДРПОУ, що відповідно до відомостей про страхувальника відповідає ДП Шахта №1 Нововолинська, ВП ШПУ №3 ПАТ Трест Луганськшахтопроходка, філії ТзОВ Луганськшахтострой, ТзОВ Луганськшахтострой з кодом підстави обліку спецстажу ЗП3013А1, що визначає: Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці та Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та з посиланням на відповідні накази про атестацію робочого місця, кількість днів в особливих умовах праці, що дають право на пільги.

Отже, записами у трудовій книжці, архівними довідками, індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5) підтверджено характер роботи і стаж, який дає позивачу право на зарахування до пільгового стажу за Списком №1 спірних періодів роботи у ВП ШПУ №3 ПАТ Трест Луганськшахтопроходка, філії ТзОВ Луганськшахтострой, ТзОВ Луганськшахтострой.

Щодо зарахування до пільгового підземного стажу період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Статтею 24 вище вказаного Закону передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 24 Закону №1058-IV час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідна гарантія встановлена і положеннями частини четвертої статті 9 Закону України Про охорону праці, якою передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Також частиною п`ятою статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 має інвалідність у зв`язку з професійним захворюванням та з 15 грудня 2020 року перебуває на пенсії по інвалідності.

З аналізу вищезазначених норм права та встановлених судом обставин слідує, що законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Проте, відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача період його перебування на пенсії по інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві в період з 15 грудня 2020 року по 01 лютого 2024 року, чим, на думку суду, вчинив протиправні дії.

Верховний Суд у постанові від 18 червня 2019 року у справі №392/17/17, за результатами аналізу наведених правових норм, дійшов висновку, що законодавець зараховує час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи тільки для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону №1788-ХІІ. Отже, до пільгового стажу позивача зараховується період до того часу, коли позивач вийшов на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі №185/8991/16-а, від 26 травня 2020 року у справі №205/8712/16-а.

Що стосується позовної вимоги позивача про зобов`язання здійснити переведення та перерахунок, виплачувати пенсію за віком з урахуванням даного страхового пільгового підземного стажу та отриманих доходів (заробітної плати) при обчисленні розміру пенсії з дати звернення відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-ІV та відповідно до Закону №345-VI, то суд зазначає на таке.

ОСОБА_1 у заяві від 23 лютого 2024 року просив ГУ ПФУ у Волинській області перевести його на пенсію за віком з урахуванням пільгового стажу та часу перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням (трудовим каліцтвом) відповідно до вимог Закону №345-VI. Відповідач, у відповідь на вказану заяву, листом від 08 березня 2024 року №3630-3002/К-02/8-0300/24 надав позивачу загальні відомості щодо обчислення розміру пенсії останнього і причини незарахування певних періодів роботи до пільгового стажу. При цьому вказаний лист не містить інформації по суті порушеного ОСОБА_1 питання щодо переведення на пенсію за віком.

Водночас, за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для надання позивачу пенсії, суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність/відсутність у позивача права на призначення вказаної пенсії. Суд зауважує, що призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії в силу Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення (переведення) позивачу пенсії за віком.

При цьому, суд не обраховує дійсний пільговий підземний стаж позивача та не може перебирати на себе повноваження чи компетенцію суб`єктів владних повноважень щодо встановлення наявності чи відсутності права на призначення (переведення) вказаної пенсії.

Таким чином, з метою належного захисту прав позивача у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаних позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 лютого 2024 року.

Отже, урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково у спосіб визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового (на підземних роботах за Списком №1) стажу періодів роботи з 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року, з 21 листопада 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 15 серпня 2005 року по 31 грудня 2005 року, з 20 липня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 09 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з11 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 15 березня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 20 липня 2010 року по 20 вересня 2010 року, з 02 січня 2011 року по 05 липня 2012 року, з 18 вересня 2012 року по 30 вересня 2012 року, з 04 грудня 2012 року по 05 грудня 2012 року, а також період перебування на інвалідності з 15 грудня 2020 року по 01 лютого 2024 року та неналежного розгляду заяви позивача від 23 лютого 2024 року; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до пільгового (на підземних роботах за Списком №1) стажу періоди роботи 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року, з 21 листопада 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 15 серпня 2005 року по 31 грудня 2005 року, з 20 липня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 09 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з11 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 15 березня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 20 липня 2010 року по 20 вересня 2010 року, з 02 січня 2011 року по 05 липня 2012 року, з 18 вересня 2012 року по 30 вересня 2012 року, з 04 грудня 2012 року по 05 грудня 2012 року, а також період перебування на інвалідності з 15 грудня 2020 року по 01 лютого 2024 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 лютого 2024 року про переведення на пенсію за віком відповідно до вимог Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору та на правничу допомогу.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Така ж правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справах №640/3098/20 та №160/6762/21, від 18 серпня 2022 року у справі №540/2307/21.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір-доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2022 року у справі №520/6658/21).

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 01 серпня 2024 року, укладеного між адвокатом Свередюк Ю.А. та ОСОБА_1 (а.с.8), квитанцію до прибуткового касового ордера від 06 вересня 2024 року №49 (а.с.9).

Пунктом 3.1 вказаного договору визначено фіксований розмір гонорару для вчинення окремої процесуальної дії на виконання договору: написання адвокатського запиту 100,00 грн, написання заяви по суті справи (зокрема позовна заява, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, кожна дія окремо) 7000,00 грн.

Враховуючи складність справи (є справою незначної складності та її розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження), обсяг наданих послуг (у справі підтверджено написання лише позову), часткове задоволення позову, виходячи із принципів обґрунтованості їх розміру, суд дійшов висновку відшкодування позивачу 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач сплатив судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією від 06 вересня 2024 року №9236-9626-1090-1792 (а.с.5), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.59).

З огляду на часткове задоволення позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 2484,48 грн (2000,00 грн - витрати на правничу допомогу, 484,48 грн витрати зі сплати судового збору).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового (на підземних роботах за Списком №1) стажу періодів роботи 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року, з 21 листопада 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 15 серпня 2005 року по 31 грудня 2005 року, з 20 липня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 09 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з11 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 15 березня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 20 липня 2010 року по 20 вересня 2010 року, з 02 січня 2011 року по 05 липня 2012 року, з 18 вересня 2012 року по 30 вересня 2012 року, з 04 грудня 2012 року по 05 грудня 2012 року, а також період перебування на інвалідності з 15 грудня 2020 року по 01 лютого 2024 року та не розгляду заяви позивача від 23 лютого 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового (на підземних роботах за Списком №1) стажу періоди роботи 23 серпня 1999 року по 21 лютого 2000 року, з 21 листопада 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 15 серпня 2005 року по 31 грудня 2005 року, з 20 липня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 09 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з11 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 15 березня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 20 липня 2010 року по 20 вересня 2010 року, з 02 січня 2011 року по 05 липня 2012 року, з 18 вересня 2012 року по 30 вересня 2012 року, з 04 грудня 2012 року по 05 грудня 2012 року, а також період перебування на інвалідності з 15 грудня 2020 року по 01 лютого 2024 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 лютого 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 2484,48 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк