Справа № 440/13320/24
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/13320/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №43 від 10 червня 2024 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV в частині призначення та обчислення пенсії без зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності з 01.01.1981 по 13.08.1990;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди трудової діяльності з 01.01.1981 по 13.08.1990, та призначити і обчислити з 11.06.2024 пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV з урахуванням періодів трудової діяльності з 01.01.1981 по 13.08.1990;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити з 11.06.2024 з урахуванням раніше виплачених сум ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, обчислену з урахуванням періодів трудової діяльності з 01.01.1981 по 13.08.1990.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №43 від 10 червня 2024 року позивачу призначено пенсію за віком з 11 червня 2024 року на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак, при призначенні пенсії відповідачем не враховано до страхового стажу позивача роботу в Українській РСР та Естонській РСР з 01.01.1981 по 13.08.1990 з посиланням на те, що відповідно до Договору між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про співробітництво в галузі соціального забезпечення від 20.02.1987 (набув чинності 28.01.1998). Вважає, що міжнародні договори не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки спірний стаж набутий в Естонській РСР з 01.09.1982 по 13.08.1990.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/13320/24. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22 листопада 2024 року через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на позовну заяву /а.с. 45-48/, у якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі посилаючись на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто за принципом екстериторіальності заяву позивача від 03.06.2024 про призначення пенсії за віком та рішенням №43 від 10 червня 2024 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, оскільки на час звернення за призначенням пенсії 03.06.2024 позивач досягла повних 59 років 11 місяців 23 дні та згідно документів, доданих до заяви про призначення пенсії, страховий стаж позивача становить 32 років 11 місяців 27 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058. Зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи на території Естонської Республіки з 01.01.1981 по 13.08.1990, оскільки питання пенсійного забезпечення осіб, які працювали на території України та Естонії вирішується згідно з законодавством кожної з держав з урахуванням положень Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 (далі Угода). Відповідно до пункту 2 статті 5 Угоди, якщо цією Угодою не передбачено інше, то на особу, яка здійснює трудову діяльність на території однієї Сторони, поширюється законодавство тієї Сторони, де здійснюється трудова діяльність, незалежно від того, на території якої Сторони особа проживає. Пункт 8 статті 6 даної Угоди зазначає: При призначенні пенсії компетентні установи кожної із Сторін обчислюють страховий стаж та доходи тільки відповідно до свого національного законодавства". Крім того до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.01.1981 по 16.01.1982 відповідно до наданої трудової книжки від 05.07.1982 серія НОМЕР_1 від 15.07.1981, так як дата наказу про звільнення непридатна для сприйняття змісту, що є порушенням вимог Інструкцій №162 та №58.

03 грудня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача ГУ ПФУ в Полтавській області на позовну заяву /а.с. 86-88/, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що відповідачем ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву позивача від 03.06.2024 про призначення пенсії за віком та рішенням №43 від 10 червня 2024 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком. Вважає, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області при прийнятті рішення дотрималося вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1).

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

03.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до Управління ПФУ в м. Кременчуці Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою за призначенням/перерахунком пенсії, у якій просила призначити пенсію за віком /зворот а.с. 69-70/. До заяви позивачем було додано документи, що зазначені у розписці-повідомленні, які прийнято 03.06.2024 і зареєстровано за №3097 /зворот а.с. 70/.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №43 від 10 червня 2024 року ОСОБА_1 з 11.06.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /а.с. 19, зворот а.с. 83/. У рішенні цьому зазначено, що страховий стаж позивача (повний) складає 32 роки 11 місяців 27 днів; страховий стаж до 01.01.2004 - 13 років 3 місяці 18 днів, страховий стаж після 01.01.2004 - 19 років 8 місяців 9 днів, коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,32917, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності (395/100*12)*1), з 11.06.2024 - довічно загальний розмір пенсії - 6192,45 грн.

Згідно рішення пенсійного органу №43 від 23 серпня 2024 року ОСОБА_1 з 11.06.2024 перераховано пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /а.с. 21/ з урахуванням страхового стажу (повний) 33 роки 01 місяць 27 днів, з 11.06.2024 - довічно загальний розмір пенсії -6247,05 грн.

Копія розрахунку страхового стажу позивача 33 роки 01 місяць 27 днів, здійсненого органом Пенсійного фонду України, наявна у матеріалах справи /зворот а.с. 110/.

Позивач не погодилася з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №43 від 10 червня 2024 року про призначення пенсії за віком в частині призначення та обчислення пенсії без зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності з 01.01.1981 по 13.08.1990, у зв`язку з чим звернулася до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №43 від 10 червня 2024 року в частині призначення та обчислення пенсії без зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності з 01.01.1981 по 13.08.1990, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV, у редакції чинній станом на дату набуття позивачем права на пенсію за віком - 11.06.2024), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Відомостями трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 15.07.1981 /а.с. 23-24, 78-83/ підтверджено, що:

- 01.01.1981- позивач зарахована на посаду інструктора з фізичної культури та спорту Полтавської облради ДСТ "Авангард" (підстава: розпорядженням №228 від 30.12.1980) (запис №1);

- 16.01.1982 - звільнена із займаної посади за власним бажанням (підстава: розпорядження №1 параграф 2 від 06.01.1982) (запис №2).

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.

До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.5 цієї Інструкції в разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення, інші виправлення, виправлення виконується власником того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Таким чином, обов`язок щодо заповнення трудової книжки, внесення виправлення до трудової книжки вказаною Інструкцією покладався на адміністрацію підприємства, а не на працівника.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не врахувало, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

Відповідачами не надано до суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача з 01 січня 1981 року з 16 січня 1982 року інструктором з фізичної культури і спорту Полтавської облради ДСТ "Авангард".

У трудовій книжці наявний відтиск печатки підприємства та підпис уповноваженої особи, якою внесено запис до трудової книжки, записи №1 та №2 трудової книжки позивача не містять виправлень та є логічними.

Зазначена відповідачем ГУ ПФУ в Дніпропетровській області обставина, що дата наказу про звільнення непридатна для сприйняття змісту, не конкретизована, та є формальною.

Таким чином, період роботи позивача з 01 січня 1981 року з 16 січня 1982 року інструктором з фізичної культури і спорту Полтавської облради ДСТ "Авангард" підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 , однак, неправомірно не був зарахований пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 .

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку, що рішення №43 від 10 червня 2024 року в частині призначення та обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком без зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01 січня 1981 року по 16 січня 1982 року інструктором з фізичної культури та спорту Полтавської облради ДСТ "Авангард", прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №43 від 10 червня 2024 року в частині призначення та обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком без зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01 січня 1981 року по 16 січня 1982 року інструктором з фізичної культури та спорту Полтавської облради ДСТ "Авангард" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01 січня 1981 року по 16 січня 1982 року інструктором з фізичної культури та спорту Полтавської облради ДСТ "Авангард" та перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з дати її призначення, тобто з 11 червня 2024 року, з урахуванням стажу роботи з 01 січня 1981 року по 16 січня 1982 року.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача іншого спірного періоду ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виходив з того, що при призначені в Україні пенсії на пільгових умовах чи за вислугу років, пільговий (спеціальний) страховий стаж, набутий на території Естонії, в силу приписів Угоди у сфері соціального забезпечення від 05 жовтня 2010 року, підписаною між Україною та Естонською Республікою, не враховується.

Згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 15.07.1981 /а.с. 23-24/ позивач: 01.09.1982 - прийнята на посаду санітарки Тартуського клінічного пологового будинку (запис №3); 21.03.1983 - звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 ч.1 КЗпП ЕРСР (запис №4); 01.09.1981 - зарахована на навчання стаціонарною студенткою медичного факультету Тартуського державного університету (запис №5); 25.06.1987 - закінчила університет (запис №6); 10.09.1984 - прийнята на посаду медсестри у відділ новонароджених Тартуського клінічного пологового будинку (запис №7); 31.05.1985 - звільнена з роботи за власним бажанням ст. 35 п.3 КЗпП (запис №8); 20.09.1985 - прийнята на посаду медичної сестри хірургічного відділення на 0,5 ставки тимчасово (запис №9); 30.10.1985 - звільнена з роботи як тимчасово прийнята (запис №10); 16.12.1986 - прийнята на посаду медичної сестри хірургічного відділення на 0,5 ставки тимчасово у військову частину НОМЕР_2 (запис №11); 15.01.1987 - звільнена з роботи як тимчасово прийнята (запис №12); 13.05.1987 - прийнята в медичний пункт молодшою медичною сестрою у військову частину НОМЕР_3 (запис №13); 11.08.1987 - звільнена за власним бажанням ст. 35 КЗпП ЕРСР (запис №14); 01.08.1987 - призначена на посаду лікаря-інтерна за спеціальністю лабораторна справа Тартуської клінічної лікарні (запис №15); 05.01.1990 - звільнена з роботи у зв`язку із закінченням інтернатури (запис №16); 25.01.1990 - призначена на посаду лікаря лаборанта Тартуської клінічної лікарні (запис №17); 13.08.1990 - звільнена з роботи у зв`язку з переводом чоловіка на нове місце служби в м. Кременчук (запис №18).

До заяви від 03.06.2024 ОСОБА_1 додала копію диплому серії НОМЕР_4 від 27.06.1987, реєстраційний №903, виданого ОСОБА_1 в тім, що вона в 1981 вступила в Тартуський державний університет і в 1987 закінчила повний курс вказаного університету по спеціальності лікувальна справа /а.с. 26/, копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 НОМЕР_5 виданого 07.01.2003 мовою оригіналу та перекладу свідоцтва з естонської мови на українську /28-29/.

05 жовтня 2010 року між Україною та Естонською Республікою була підписана Угода у сфері соціального забезпечення (ратифікована Україною 02 листопада 2011 року, набрала чинності для України 01 лютого 2012 року).

Згідно з пунктом 4 статті 1 цієї Угоди для цілей цієї Угоди терміни, які у ній використовуються, мають таке значення: страховий стаж - період сплати податків або страхових внесків, трудової діяльності або проживання, який відповідним чином визначений або визнаний у нормативно-правових актах відповідної Сторони, згідно із якими цей період набутий, а також усі періоди, прирівняні до страхового стажу, за умови, що зазначені нормативно-правові акти прирівнюють ці періоди відповідно до періодів сплати податків, страхових внесків.

Відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, період навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі, як і період перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - є періодами, що прирівняні до страхового стажу.

Відповідно до пункту 3 статті 6 вказаної Угоди якщо право на пенсію виникає на підставі спеціального закону та/або у зв`язку із здійсненням трудової діяльності у певній професії або у певних умовах, то пенсію на цій підставі призначає і виплачує тільки та Сторона, на території якої виникло право на пенсію, і тільки згідно із своїм законодавством. Періоди трудової діяльності у певній професії або у певних умовах, набуті згідно із законодавством Сторін, не підсумовуються. Якщо згідно із вищезазначеним законодавством будь-якої із Сторін право на пенсію не виникає, то при призначенні пенсії ці періоди враховуються на загальних підставах.

Згідно із пунктом 8 статті 6 зазначеної Угоди при призначенні пенсії, компетентні установи кожної із Сторін обчислюють страховий стаж та доходи тільки відповідно до свого національного законодавства.

Суд зазначає, що Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року підписала Україна (на відміну від Естонської Республіки). За її умовами пенсійне забезпечення громадян держав-учасників Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони мешкають. Призначення пенсій проводять за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, зокрема пенсій на пільгових підставах та за вислугу років, громадянам держав-учасників Угоди враховують трудовий стаж, зароблений на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цієї Угоди.

Однак, в цьому випадку Угода між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05 жовтня 2010 року є спеціальним актом стосовно Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному нормативно-правовому акту, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №420/4613/19 (провадження № К/9901/7698/20).

Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, наведені вище висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №420/4613/19 в силу частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковими для врахуванням судом першої інстанції при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин та суд першої інстанції не має права відступати від висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Статтею 18 цієї Угоди передбачено, що після набрання чинності цією Угодою припиняє чинність Договір між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про співробітництво у сфері соціального забезпечення ( 233_002 ), підписаний 20 лютого 1997 року (далі - Договір).

Усі права, набуті особою згідно із Договором ( 233_002 ), зберігаються. При застосуванні цієї Угоди не зменшується загальний розмір допомоги, пенсії, відшкодування, призначених згідно із Договором.

Згідно із цією Угодою пенсії, призначені до набрання нею чинності, можуть бути одноразово переглянуті за заявою особи відповідно до законодавства Сторін.

Отже, після набрання чинності цією Угодою припинив чинність Договір між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про співробітництво у сфері соціального забезпечення (233_002), підписаний 20 лютого 1997 року, а позивач набула право на пенсію за віком лише 11.06.2024, позивач не набула право на пенсію під час дії вказаного Договору, підписаного 20 лютого 1997 року, тому суд відхиляє доводи позивача про набуття нею права на пенсію під час дії попереднього Договору між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про співробітництво у сфері соціального забезпечення (233_002), підписаного 20 лютого 1997 року.

Зважаючи на викладене вище, суд погоджується з доводами відповідачів, що стаж роботи позивача у період з 17 січня 1982 року по 13 серпня 1990 року набутий на території Естонської Республіки, не може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №43 від 10 червня 2024 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV в частині призначення та обчислення пенсії без зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності з 17 січня 1982 року по 13 серпня 1990 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди трудової діяльності з 17 січня 1982 року по 13 серпня 1990 року, та призначити і обчислити з 11.06.2024 пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV з урахуванням періодів трудової діяльності з 17 січня 1982 року по 13 серпня 1990 року, - необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити з 11.06.2024 з урахуванням раніше виплачених сум ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, обчислену з урахуванням періоду трудової діяльності з 01.01.1981 по 16.01.1982, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно приписів частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу.

Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

Враховуючи, що у цій справі суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01 січня 1981 року по 16 січня 1982 року інструктором з фізичної культури та спорту Полтавської облради ДСТ "Авангард" та перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з дати її призначення, тобто з 11 червня 2024 року, з урахуванням стажу роботи з 01 січня 1981 року по 16 січня 1982 року, на даний час у суду відсутні підстави вважати, що після зарахування до страхового стажу та перерахунку пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області інший орган Пенсійного фонду України - Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, де на обліку знаходиться позивач, буде ухилятися від виплати позивачу пенсії у перерахованому розмірі, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають як передчасні.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується копією квитанції АТ "Таскомбанк" №1494-8547-3347-1595 від 04.11.2024 /а.с. 35/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 38/.

Частиною 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, при частковому задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (1211,20 грн./2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ідентифікаційний код 21910427), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 13967927), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №43 від 10 червня 2024 року в частині призначення та обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком без зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01 січня 1981 року по 16 січня 1982 року інструктором з фізичної культури та спорту Полтавської облради ДСТ "Авангард".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01 січня 1981 року по 16 січня 1982 року інструктором з фізичної культури та спорту Полтавської облради ДСТ "Авангард" та перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з дати її призначення, тобто з 11 червня 2024 року, з урахуванням стажу роботи з 01 січня 1981 року по 16 січня 1982 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С.Сич