Справа № 932/7482/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 932/7482/24
Суддя І інстанції Потоцька С.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради №15/2434 від 21.08.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. скасувати;

- провадження у адміністративній справі про вчинення 26.07.2024 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП закрити.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради від 21.08.2024 року №15/2434 про накладення адміністративного стягнення за ст. 183 КУпАП на ОСОБА_1 .

Закрито адміністративну справу від 21.08.2024 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ст. 183 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Виконавчий комітет Дніпровської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вказує на те, що позивач не вжила усіх необхідних та можливих заходів для перевірки факту викрадення її мобільного телефону, внаслідок чого здійснила завідомо неправдивий виклик на спеці. лінію « 102», чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 26.07.2024 року працівником ДОП СП ВП ДРУП лейтенантом поліції складено протокол серії ВАВ № 011881.

У протоколі зазначено, що 26.07.2024 року о 15:37 ОСОБА_1 , перебуваючи у відділенні «Нової пошти» № 10 за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 91 здійснила завідомо неправдивий виклик на спец. Лінію « 102», чим порушила ст. 183 КУпАП.

21.08.2024 року Адміністративною комісією Виконкому Дніпровської міської ради винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КпАП України за завідомо неправдивий виклик працівників поліції у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Згідно вказаної постанови, 26.07.2024 року ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 91, здійснила хибний виклик на лінію « 102», в якому повідомила про крадіжку власного телефону у відділенні «Нової пошти» № 10, що не відповідає дійсності, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Спір у даній справі виник з приводу правомірності притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Статтею 183 КУпАП передбачено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Тобто, правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

При цьому, для висновку, що виклик поліції є завідомо неправдивим, таку обставину необхідно достеменно встановити. Суб`єктивна думка поліцейського, що його викликали на виклик безпідставно, не є доказом неправдивого виклику.

В свою чергу, в обґрунтування оскаржуваної постанови, відповідач, як на підставу притягнення позивача до адміністративної відповідальності, посилається на протокол у справі про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 011881 від 26.07.2024 року.

Дослідивши надані відповідачем докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що останні не містять доказів, які б поза розумним сумнівом підтвердили здійснення позивачем саме умисного неправдивого виклику поліції.

Колегія суддів звертає увагу, що до позивача застосовано максимальний розмір штрафу передбаченого ст.183 КУпАП, проте в оскарженій постанові не зазначено ступінь вини позивача, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність при визначені розміру штрафу.

В даному випадку, посадовою особою відповідача при вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, без достатніх підстав винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність скасування постанови та, як наслідок, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, в рішенні суду першої інстанції правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

В повному обсязі постанову складено 10 грудня 2024 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова