Справа № 361/2207/24
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/2207/24
провадження № 2-а/361/91/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1532162 від 27 лютого 2024 року, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції (далі інспектор поліції) Янковською Лесею Миколаївною, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 27 лютого 2024 року постановою серії ЕНА № 1532162 інспектора поліції Янковської Л.М. у справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він, керуючи транспортним засобом марки Opel Grandland, д.н.з. НОМЕР_1 , о 08.59 год. у м. Києві по вулиці Лугова, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 Смуга для руху маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 17.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Із даною постановою він не згоден, оскільки вважає, що ПДР України не порушував, посилався на те, що перетин автобусної смуги руху він здійснив вимушено, оскільки іншого виїзду на вулицю Лугова у місті Києві, окрім як через тимчасовий перетин автобусної смуги не існує.

Вказував на те, що всупереч вимогам ст. ст. 251, 252 КУпАП інспектор поліції розгляд справи про притягнення його до адміністративне правопорушення здійснила за відсутності доказів вини, без складання протоколу, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Відповідач Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явилося, його представник Бобошко О.П. подав до суду відзив на позов, у якому, посилаючись на те, що інспектор поліції при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та КУпАП, просив суд у задоволенні позову відмовити, розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 лютого 2024 року інспектором поліції Янковською Л.М. винесено постанову серії ЕНА № 1532162 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Із даної постанови вбачається, що 27 лютого 2024 року о 08.59 год. у м. Києві по вулиці Лугова, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Grandland, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 Смуга для руху маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР України на дорозі зі смугою руху для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, якими забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Будь-яких доказів на підтвердження того, яким чином інспектором поліції зафіксовано порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п. 17.1 ПДР України із цієї постанови не вбачається.

Вважаючи дану постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі) на цій смузі.

Знак 5.8 Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів. Дорога, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипедистів.

Знак 5.11 Смуга для руху маршрутних транспортних засобів застосовується для позначення смуги, призначеної для руху тільки транспортних засобів, що рухаються за установленими маршрутами, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знаку поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Якщо знак встановлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Відповідно п. 17.2 ПДР України водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що ПДР України встановлена заборона щодо руху інших транспортних засобів, ніж маршрутні транспортні засоби та таксі, по смузі для руху маршрутних транспортних засобів (знак 5.11), однак у разі необхідності, у місці, відокремленому переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволяється заїжджати на неї.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вказує на те, що перетин смуги для маршрутних транспортних засобів ним було здійснено вимушено, оскільки іншого виїзду на вулицю Лугова у місті Києві, окрім як через тимчасовий перетин цієї смугу, не існує, тому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, він не вчиняв, до адміністративної відповідальності оскаржуваною поставною його притягнуто безпідставно.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а виклав правовий висновок та зазначив, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

У ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 категорично заперечує свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та порушенні ним вимог п. 17.1 ПДР України.

Відповідач Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та викладених ним у позові обставин щодо встановленого знаку та вимушеного заїзду позивачем на смугу для маршрутних транспортних засобів, з метою здійснення виїзду на вулицю Лугова у місті Києві, не надало, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення в суді не спростувало, доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення суду не надало, оскаржувана позивачем постанова їх також не містить.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, зокрема, відеозаписом події, фотокартками, показання свідків, тощо.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що інспектором поліції Янковська Л.М. у своїй діяльності не в повній мірі дотримано принципу всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, сформовано лише на особистому сприйнятті інспектором поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність складу правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, доказів, які б підтверджували наявність або відсутність вини позивача, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення у постанові не зазначено.

У ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доказів на спростування заявлених позивачем ОСОБА_1 вимог та викладених у позові обставин, відповідачем суду не надано, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення відповідачем не спростовані, доказів на підтвердження порушення ПДР України ОСОБА_1 та вчинення ним адміністративного правопорушення суду відповідачем не надано, оскаржувана постанова їх теж не містить.

У ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, якими обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню, оскільки правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680 грн. відповідачем у суді належними доказами не доведена.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова серії ЕНА № 1532162 від 27 лютого 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 139, 205, 242 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1532162 від 27 лютого 2024 року, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Янковською Лесею Миколаївною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.