Справа № 520/25283/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 грудня 2024 року № 520/25283/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, 5,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову №069050 від 30.07.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

-стягнути сплачений судовий збір.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи та надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Предметом спірних правовідносин є правомірність застосування до Позивача санкцій за порушення положень чинного законодавства, зокрема у вигляді адміністративно- господарського штрафу.

Так, за змістом частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою названої статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтями 238, 239 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частини першої статті 241 Господарського кодексу України, адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності

При цьому, для правильного вирішення справи по суті необхідним є дослідження нормативно-правового регулювання, яке визначає вимоги до осіб, які є учасникам правовідносин з перевезення.

Так, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про транспорт» № 232/94- ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт».

На підставі частини 1 статті 5 Закону України «Про автомобільний транспорт», основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Положення Закону України «Про автомобільний транспорт» визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги. За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є адміністративно - господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Згідно з положеннями статті 34 Закону № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Статтею 39 Закону № 2344-ІП обумовлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документи

Матеріалами справи підтверджено, що керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області та направлення на перевірку № 000146 від 13.06.2024, 18.06.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області проводилась перевірка на а/д М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине», 916 км + 897 м.

Був перевірений транспортний засіб марки MERCEDES - BENZ SPRINTER 213 GDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом «Кривий Ріг - Харків».

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується Позивачем.

У водія ОСОБА_2 на момент проведення перевірки було встановлено відсутність копії договору із замовником транспортних послуг.

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, виконуючи функції покладені на них державою, державними інспекторами було складено акт № АР 039606 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.06,2024,

Водій зі змістом акту № АР 039606 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.06.2024 був ознайомлений, від підпису та пояснень відмовився.

Щодо розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства та винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу

Суд вказує, що відповідно до пункту 25 Порядку, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Повідомленням № 58886/38/24-24 від 09.07.2024, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 182, Позивача було викликано для розгляду справи на 30.07.2024 з 9.00 до 11.00.

Вказане повідомлення Відповідачем направлялось на адресу Позивача, вказану у ЄДРЮОФОП та ГФ, яка, як встановлено судом, вказана у позові.

Відповідно, до даних трекінгу Укрпошти вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено Позивачу 09.07.2024, тобто Відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування Позивача про час та місце розгляду справи, оскільки вже 11.07.2024 відправлення прибуло до логістичного центру.

Таким чином, Позивач був заздалегідь повідомлений про час та місце розгляду означеного акту.

За результатами розгляду акту № АР 039606 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.06.2024 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 069050 від 30.07.2024 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приписами пункту 29 Порядку № 1567, копію постанови № 069050 від 30.07.2024 направлено 30.07.2024 Позивачу, разом із супровідним листом від30.07.2024 № 65142/40/24-24 рекомендованим повідомленням № 303, яке повернено Відправнику, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Суд вказує, що статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про автомобільний транспорт`з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Відповідно до приписів статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно з положеннями статті 40 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій автобуса зобов`язаний: виконувати правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту загального користування і технічної експлуатації автобуса: мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством: дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса; приймати, розміщати та видавати багаж пасажирам на зупинках, передбачених розкладом руху; стежити за виконанням пасажирами своїх обов`язків та безпечним розміщенням ними багажу і ручної поклажі в автобусі; оголошувати назви зупинок і час стоянки на них; здійснювати висадку пасажирів у відведеному для цього місці в разі заправлення автобуса паливом під час виконання перевезень; вживати необхідних заходів для безпеки пасажирів у разі виникнення перешкод для руху на маршруті (туман, ожеледь тощо), які не дають змоги продовжити поїздку, а також, у разі вимушеної зупинки автомобільного транспортного засобу на залізничному переїзді; зупиняти автобус за сигналом контролера, виконувати його вказівки та сприяти у здійсненні контролю.

Таким чином, документами, які повинні знаходитись та пред`являтись для перевірки уповноваженим посадовим особам, зокрема, є договір із замовником транспортних послуг.

Щодо твердження позивача, що транспортний засіб Mercedes - Benz загальний легковий пасажирський, д.н.з. НОМЕР_2 Позивачем було передано своєму знайомому разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Про здійснення перевезення позивачу не було відомо, договір із замовником водієві не видавався, маршрут не погоджувався, водій у відрядження не направлявся. Позивач не перебуває в трудових відносинах з водієм, послуги від даної особи не отримує.

Матеріалами справи підтверджено, що на відео перевірки тривалістю 09 хвилин 59 секунд на 03 хвилині 21 секунді інспектор повідомляє водію, що перевізник, а саме ФОП ОСОБА_1 повинен був забезпечити водія копією договору із замовником транспортних послуг. Водій жодним чином не спростував факт того, що перевізником є ФОП ОСОБА_1 . Інших пояснень 18.06.2024 при проведенні перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом водієм не надавалось.

Факт наявності/ відсутності трудових відносин не впливає на визначення статусу «автомобільний перевізник», оскільки факт останнього визначався на підставі відомостей, які містяться у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, яке надалось для перевірки інспектору Відповідача.

Таким чином,факти, які встановлені в ході перевірки та підтверджені доказами у справі безумовно свідчать про здійснення водієм транспортного засобу Позивача, яке було перевірено посадовими особами Відповідача, нерегулярних перевезень за маршрутом. Відтак, водії повинен бути забезпечений та пред`явити для перевірки документами, які є обов`язковими відповідно до законодавства (стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»), що, своєю чергою, спростовує наведені останнім доводи у позовній заяві.

Відтак, на думку суду, доводи Позивача є помилковими.

Щодо твердження позивача, що в акті перевірки лише зазначено загальні відомості про автомобіль (марка, номерний знак), серія і номер свідоцтва про реєстрацію, дані про водія, водночас не вказано про наявність пасажирів в транспортному засобі, відсутні будь - які відомості про пасажирів як замовників послуг, їх кількість, тощо. На підставі яких ознак посадові особи дійшли висновку про здійснення позивачем саме пасажирських перевезень на замовлення та чи попередньо узгоджувались такі замовлення, а також неможливо встановити факту договірних умов такого перевезення, відсутні пояснення пасажирів (їх кількість) щодо здійснення оплати за таке перевезення, в тому числі щодо інших обставин їх перевезення, що у сукупності надавали б можливість підтвердити факт використання транспортного засобу, як такого, на якому здійснюється перевезення пасажирів на комерційній основі і що саме організатором перевезення є позивач.

Суд вказує, що зразок бланку про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, який використовувався при рейдовій перевірці затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» № 727 від 19.08.2020. Чинний на той час бланк такого акту не передбачав (і зараз не передбачає) графи для пояснень свідків, інформації про ідентифікацію пасажирів. Так, інспектором Відповідача встановлено, що .транспортним засобом здійснювалися перевезення пасажирів за маршрутом «Кривий Ріг - Харків», що зазначив водій при перевірці.

Судом встановлено, що під час перевірки транспортного засобу було виявлено чотирьох пасажирів, один з яких зазначив, що в касі на автовокзалі купив квиток за 600 гривень і виїхав з Кривого Рогу до Харкова, що підтверджується відеозаписом перевірки від 18.06.2024.

Щодо твердження позивача, що «власник транспортного засобу» не є тотожним поняттю «автомобільний перевізник», яким чином посадова особа відповідача ототожнила дані поняття не зрозуміло».

Суд вказує, що відповідальність у вигляді адміністративно - господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Більш того, з огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких користувачем транспортного засобу є Позивач, який здійснював перевезення пасажирів, то очевидним є висновок про те, що саме він і є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій жодним чином не спростував факт того, що перевізником є ФОП ОСОБА_1 . Інших пояснень 18.06.2024 при проведенні перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом водієм не надавалось.

Таким чином, Позивач у розумінні приписів Закону України «Про автомобільний транспорт» був перевізником у розглядуваному випадку.

На відеозаписі перевірки тривалістю 09 хвилин 59 секунд на 09 хвилині 50 секунді водій повідомив інспектора, що поспішає і поїде, акт чекати не буде. Інспектор на відео тривалістю 05 хвилин 38 секунд на 05 хвилині 32 секунді зазначив, що водій від підпису відмовився. Водієм не надані документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Під час перевірки водій погодився із відсутністю копії договору із замовником послуги. Водію було повідомлено, що у даному випадку на перевізника буде складено акт, в якому буде зафіксовано факт відсутності вищезазначених документів.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу постанову №069050 від 30.07.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновки відповідача, на думку суду, підтверджуються належними доказами, є обгрунтованими та такими що, відображають дійсних обставин справи.

Відповідно до п.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особаи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, 5,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.