Справа № 580/11179/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11 грудня 2024 року справа № 580/11179/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової перевірив матеріали адміністративної справи №580/11179/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка 7, м. Рівне, 33004, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

11.11.2024 вх. №52834/24 позивач у позовній заяві просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці у частині визначення стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку як 21 рік замість 24 років 4 місяців 10 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується під час обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, визначивши стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку - 24 роки 4 місяця 10 днів відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 13.08.2024 № 2448/0/15-24 та розрахунку Шостого апеляційного адміністративного суду стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 23.08.2024 № 02-7-36/146, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 16.08.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату перерахованої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 16.08.2024 з урахуванням виплачених сум.

Верховний Суд № 826/9751/14 ЄДРСР 100973142 звертає увагу на те, що саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя.

Шостий апеляційний адміністративний суд у справі №580/6985/24 ЄДРСР 122519723 зазначив про таке: відсутній виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги (тобто, зміст правовідносин, які виникли щодо оскаржуваних рішень, обґрунтування з посиланням на докази щодо того, що порушено такими рішеннями).

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновки Верховного Суду України у справі №800/301/16).

Цінність і значення має саме висновок Верховного Суду про те, як варто застосовувати певні норми, а не висновок про результат застосування певних норм до конкретних обставин справи. Результат правозастосування не можна перенести на інші справи так, щоб вони були частиною права. Від такого другого типу висновку, тобто висновку про результат застосування норми у певній справі (наприклад про існування підстав для задоволення позову), не можна відступити в іншій справі, не здійснивши при цьому фактичного перегляду результатів першої справи і не порушивши при цьому принципу res judicata (Пільков К. М. Висновки Верховного Суду: формула висновку, його обов`язковість та механізм відступу / http://www.lsej.org.ua/8_2023/46.pdf).

Верховний Суд у справі №340/5033/22 ЄДРСР 115145956 у п.52 зазначає: виходячи з визначених позивачем предмету і підстав позову, в цій справі суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові через неоскарження наказу, що був підставою для вчинення оспорених дій (бездіяльності) відповідача; п.53 - чинність підстави для ненарахування та невиплати позивачу суддівської винагороди за вересень 2022 року - наказу в.о. голови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2022 року № 99/к, свідчить про відсутність у цьому спорі протиправної бездіяльності відповідача, що зумовлює відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 03.12.2024 суд продовжив строк для для усунення недоліків та надав позивачеві п`ять днів з дати отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви за наявного, проте не оскарженого рішення органу ПФУ як індивідуального акта.

Відповідно до довідки про доставку копію ухвали позивач отримав 05.12.2024 в підсистему «Електронний суд» ЄСІТС (доставлено до електронного кабінету 04.12.2024 в 20:29), проте станом на 11.12.2024 позивачем недоліки, що зазначені в ухвалі суду від 03.12.2024, 18.11.2024 не усунуті.

Верховний Суд у справі № 580/4217/24 адміністративне провадження № К/990/28630/24 застосував висновки ВС у справах № 520/11767/23, № 640/36713/21, зазначивши: надані процесуальним законодавством особі права кореспондуються із передбаченим обов`язком добросовісно ними користуватися (ЄДРСР 122226765). Правові висновки із вказаного питання були викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема: у постанові від 07.04.2021 у справі № 9901/23/21, відповідно до яких саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 45, частині восьмій статті 139, частині першій статті 144, пункті 5 частини першої статті 145, статті 149 КАС України (п.28 у постанові ВС від 10 жовтня 2024 року у справі № 580/4217/24 ЄДРСР 122226765).

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, що відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб`єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб`єкта. Рішення, яке приймається суб`єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).

Вимога зобов`язати одночасно Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати до стажу роботи на посаді судді не містить обгрунтування процедури вчинення таких дій обома відповідачами та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 16.08.2024.

Верховний Суд висновує у справі №6-951цс16: вимога вчинити дії у майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту належить тільки порушене право.

Позивач формує вимогу зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату перерахованої суми щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням виплачених сум, проте доказ здійсненого перерахунку не наданий у контексті наявної зоборгованості, що не виплачена позивачеві.

Позивач зазначив «перерахованої суми», проте не надав власного розрахунку деструктивних відхилень у контексті потреби обґрунтувати зміст і характер порушеного права, не повідомив суд з якою датою пов`язує перебіг строку звернення щодо незгоди з нарахуванням грошового утримання судді.

Шостий апеляційний адміністративний суд у справі №580/6985/24 ЄДРСР 122519723 зазначив про таке: відсутній виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги (тобто, зміст правовідносин, які виникли щодо оскаржуваних рішень, обґрунтування з посиланням на докази щодо того, що порушено такими рішеннями).

ВПВС у справі № 990/150/23 у п.28 постанови зазначає: реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту; п.33 - звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права; п. 37 зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, що залишено без руху, у встановлений судом строк (п.1 ч.4 ст. 169 КАС України).

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, про що неодноразово було зазначено Верховним Судом, зокрема у постановах від 03.03.2020 у справі №331/5314/16-а (2-а/331/148/2016), від 15.04.2020 у справі №712/11800/17, від 11.11.2021 у справі №640/13941/20.

Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів, позаяк вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконано, тому матеріали позовної заяви належать поверненню позивачеві.

Керуючись ст.2, 169, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві разом із доданими матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію ухвали та матеріали адміністративного позову направити позивачеві.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА