Справа № 183/9418/24
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/9418/24
№ 2-а/183/70/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі головуючої судді Сороки О.В., розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

В вересні2 024 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 1709 від 28.08.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що з 25.01.2010 року позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.06.2024 Новомосковським РВП ГУНП в Дніпропетровській області адвокату ОСОБА_1 ОСОБА_3 було направлено лист № 47/7585, у якому повідомлено про наявність в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо порушення позивачем законодавства про обору, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. До вказаного листа додано копію відповідного звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст. 210 КУпАП, до обласного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення № 24/531 від 08.01.2024 року і рапорту начальника відділення військового обліку та бронювання солдатів та сержантів запасу від 08.01.2024 року.

Зі змісту рапорту та звернення: з 24.02.2022 року ОСОБА_1 не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення військово-облікових даних, проходження медичної комісії, місце знаходження військовозобов`язаного невідоме; порушує правила військового обліку, законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

01.07.2024 року через центр надання адміністративних послуг позивач уточнив свої облікові дані, зокрема адресу місця проживання та номер засобу зв`язку, а також отримав відповідний військово-обліковий документ. 12.07.2024 позивачем було направлено ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву з уточненням іншої персональної інформації від 10.07.2024 року з метою їх доповнення.

Листом № 21/11189 від 22.07.2024 року відповідач повідомив зокрема про те, що позивач з 08.01.2024 року перебуває в розшуку як особа, яка з 22.08.2020 року не встала на військовий облік військовозобов`язаних та не прибувала до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідь на лист № 21/11189 від 22.07.2024 року позивач направив заяву від 05.08.2024 року з проханням закрити справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ст. 210 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків.

Листом № 24/12195 від 19.08.2024 року відповідач повторно повідомив зокрема про те, що позивач з 08.01.2024 року перебуває в розшуку як особа, яка з 22.08.2020 року не встала на військовий облік військовозобов`язаних та не прибула до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України» та наголошено на необхідність особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

28.08.2024 року позивач особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 з матою оформлення військо-облікового документа та вирішення питання щодо закриття справи про адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП.

Однак начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 було складено постанову № 1709 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 17 000,00 грн.

Враховуючи зазначені обставини, позиває вважає постанову № 1709 від 28.08.2024 року по справі про адміністративне правопорушення незаконною та необґрунтованою, посилаючись на те, що за правилами військового обліку призовників і військовозобов`язаних Порядку № 921 призовники повинні були перебувати на військовому обліку з 17 до 27 років, а військовозобов`язані з 27 років. Позивачу виповнилось 27 років 22.08.2020 року, а не 28.06.2020 року, як вказано в оскаржуваній постанові. Таким чином правилами військового обліку призовників і військовозобов`язаних Порядку № 921 визначається лише термін, з моменту якої військовозобов`язані повинні були перебувати на військовому обліку, а саме з 27 років, а закінчення строку постановки Правилами фактично не передбачено.

А оскільки для взяття на військовий облік, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, військовозобов`язані повинні зокрема прибувати за викликом районних військових комісаріатів на збірні пункти, однак позивач зазначає, що таких документів з 22.08.2020 року до 28.08.2024 року від відповідача не отримував.

Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Так, відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали адміністративного позову та докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 8 Конституції України задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою № 1709 від 28.08.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210КУпАП, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Так зі змісту постанови вбачається, що 28.08.2024 року ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . По прибутті до ІНФОРМАЦІЯ_3 доказів поважності причин не прибуття за викликом не надав, чим порушив вимоги абзацу ч. 1, 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу другого ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. )

Листом № 47/7585 від 17.06.2024 року Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області адвокату ОСОБА_1 ОСОБА_4 повідомлено про наявність в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зі змісту рапорту та звернення, долучених до матеріалів справи, з 24.02.2022 року ОСОБА_1 не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення військово-облікових даних, проходження медичної комісії, місце знаходження військовозобов`язаного невідоме; порушує правила військового обліку, законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (а.с. ).

Судом встановлено, що 01.07.2024 року через центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, на виконання приписів абзацу 4 п.п. 10-1, п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач уточнив свої облікові дані, зокрема адресу місця проживання та номер засобу зв`язку. А 12.07.2024 позивачем було направлено ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву з уточненням іншої персональної інформації від 10.07.2024 року з метою їх доповнення (а.с. ).

Відповідно до листа № 21/11189 від 22.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив зокрема про те, що позивач з 08.01.2024 року перебуває в розшуку як особа, яка з 22.08.2020 року не встала на військовий облік військовозобов`язаних та не прибувала до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. ).

Встановлено, що у відповідь на лист № 21/11189 від 22.07.2024 року позивач направив заяву від 05.08.2024 року з проханням закрити справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ст. 210 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків (а.с. ).

Листом № 24/12195 від 19.08.2024 року відповідач повторно повідомив зокрема про те, що позивач з 08.01.2024 року перебуває в розшуку як особа, яка з 22.08.2020 року не встала на військовий облік військовозобов`язаних та не прибула до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України» та наголошено на необхідність особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. ).

28.08.2024 року позивач особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 з матою оформлення військо-облікового документа та вирішення питання щодо закриття справи про адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП, однак був притягнутий до адміністративної відповідальності відповідно до Постанови № 1709, якою накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн.

Так відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 2 ч.1 ст.37 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції від 22 липня 2020 року, яка діяла станом на 22 серпня 2020 року - день досягнення ОСОБА_1 27 років) було передбачено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягали громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на 22 липня 2020 року) визначено, що Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

З аналізу викладених норм убачається, що обов`язок прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки мав виконуватися виключно на підставі виклику, попередньо доведеного до відома військовозобов`язаного.

Однак стороною відповідача не надано суду жодних доказів вручення позивачу виклику (або викликів) до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом серпня 2020 року - серпень 2024 року.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 1 Вказаного Закону виконання військового обов`язку, який включає також і дотримання правил військового обліку, громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Аналогічні положення закріплені і в ч. 7 ст. 1 діючої редакції статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де зазначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Докази, що свідчать про ігнорування ОСОБА_1 викликів до Новомосковського відділу протягом серпня 2020 року - серпень 2024 року у матеріалах справи відсутні, та будь-яких посилань на них при винесенні оскаржуваної постанови не має, що виключає посилання відповідача на триваюче правопорушення.

Крім того, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ частина 10 статті 1 викладена в новій редакції та визначає, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Також, 19.05.2024 року з набранням чинності Закону №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статтю 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, тобто було посилено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Отже, до 19.05.2024 року норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало, а з 19.05.2024 року встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч.7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

При цьому, особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року, коли була оголошена перша хвиля часткової мобілізації у зв`язку з російською агресією, та діє і зараз, про що також зазначив Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Таким чином, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення, яке передбачене за ч.3 ст. 210 КУпАП 28 липня 2020 року, бо норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, про відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, за яке, ОСОБА_1 піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Також притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП не можливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має зворотної дії у часі. Крім того, згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Додатково суд зазначає, що відповідно до листів ІНФОРМАЦІЯ_3 № 21/11785 від 22.07.2024 року та № 24/12195 від 19.08.2024 року позивач з 08.01.2023 року перебуває в розшуку за порушення правил військового обліку, вчиненого з 22.08.2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП (у редакції від 14.10.2023 року яка діяла на момент звернення) адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскільки днем вчинення ОСОБА_1 правопорушення є 22.08.2020 рік, а днем його виявлення 08.01.2024 року, триваюче правопорушення позивача, передбачене ст. 210 КУпАП, було виявлено ІНФОРМАЦІЯ_4 08.01.2024 року, двомісячний строк для накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 38 КУпАП (у редакції від 14.10.2023 року), з дня його виявлення закінчився ще 08.03.2024 року, то відповідно з 09.03.20224 року протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не міг бути складений відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3ст.210 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом».

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова № 1709 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 28 серпня 2024 року, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП накладено штраф в розмірі 17 000,00 гривень, прийнята не у способи, що передбачені Конституцією та законами України, оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при її винесені.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтями 247, 278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У постанові від 18 березня 2020 року № 543/775/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають, а тому за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією №7903-4392-8431-8119 від 06.09.2024 року, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 1).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 251, 255, 256, 280, 283КУпАП,ст. ст.2, 9, 77, 90, 99, 241-246, 255, 257, 286 КАС України суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 1709 від 28.08.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП , - скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_5 понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя О.В.Сорока.