Справа № 380/9671/23
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 грудня 2024 року

м. Київ

справа №380/9671/23

адміністративне провадження № К/990/41197/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Тацій Л.В., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/9671/23 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправною та нечинною ухвали,-

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправним та нечинним пункт 3 та 4 ухвали Львівської міської ради №2679 від 06 грудня 2022 року «Про окремі питання здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території Львівської міської територіальної громади у зв`язку з введенням воєнного стану».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2024 року, позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та нечинним пункт 3 ухвали Львівської міської ради №2679 від 06 грудня 2022 року «Про окремі питання здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території Львівської міської територіальної громади у зв`язку з введенням воєнного стану».

Визнано протиправним та нечинним пункт 4 ухвали Львівської міської ради №2679 від 06 грудня 2022 року «Про окремі питання здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території Львівської міської територіальної громади у зв`язку з введенням воєнного стану» в частині, що стосується Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , а саме п. 5.2 Додатку 2 до цієї ухвали.

Не погодившись з судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій відповідач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/9671/23, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що підставою для звернення із касаційною скаргою є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на звернення з касаційною скаргою, яке обґрунтовано тим, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки, первинна касаційна скарга була подана у встановлений строк, проте, ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року касаційну скаргу було повернуто у зв`язку із невиконанням ухвали про залишення касаційної скарги без руху, яка надійшла на адресу Львівської міської ради 17 жовтня 2024 року.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки такий строк пропущено з поважних причин, повторна касаційна скарга подана в межах строку касаційного оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2024 року касаційну скаргу Львівської міської ради було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 12 листопада 2024 року скаржником надіслано до суду касаційної інстанції клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, в якому зазначено підстави касаційного оскарження судових рішень в цій справі, які є аналогічними тим, що були зазначені в касаційній скарзі.

Так, підставою для звернення із касаційною скаргою відповідач зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, скаржник вказує на прогалину у чинному законодавстві в регулюванні питання демонтажу тимчасової споруди, яка знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, у разі здійснення реконструкції чи будівництва вулиці, дороги, будинків і споруд.

Водночас, скаржником не зазначено щодо застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Разом з цим, колегія суддів повторно зауважує, що формальне посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, вказане виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій за цією касаційною скаргою, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, скаржником не виконано вимог ухвали Верховного суду від 12 листопада 2024 року про залишення касаційної скарги без руху в частині обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/9671/23 - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді Л. В. Тацій

А. Ю. Бучик