Справа № 520/9628/24
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 р. Справа № 520/9628/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2024, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.09.24 по справі № 520/9628/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області

про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення 01 від 28.02.2024 року (Перерахунок пенсії. Версія: 1.6.78.1. Дата-час розрахунку: 28.02.2024 04:21) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, код ЄРДПОУ 14099344, з причини невірного з 28.02.2024 року обчислення ОСОБА_2 пенсії за віком, прийнятого у невідповідність до чинних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без належного призначення пенсії за іншим законом та без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021, 2022, 2023 роки у розмірі 13559 грн. 41 коп.;

- визнати протиправним і скасувати рішення 01 від 06.03.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (вих. № 1727/03-16 від 06.03.2024р.) з причини протиправної відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2021-2023), що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021, 2022, 2023 роки у розмірі 13559 грн. 41 коп. з моменту звернення з заявою від 28.02.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, код ЄРДПОУ 14099344, здійснити з 28.02.2024 року призначення та виплату ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням усередненого показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021, 2022, 2023 роки у розмірі 13559 грн 41 коп. з моменту звернення з заявою від 28.02.2024 року, з урахуванням вже виплачених сум пенсії;

- допустити негайне виконання рішення суду, відповідно статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області надати звіт про виконання судового рішення протягом 30 днів з дати набрання законної сили рішення суду.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 01 від 28.02.2024 року є протиправним та таким, що порушує права позивача з огляду на невірне з 28.02.2024 року обчислення їй пенсії за віком, прийнятого у невідповідність до чинних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без належного призначення пенсії за іншим законом та без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021, 2022, 2023 роки у розмірі 13559,41 грн. Також позивачем вказано, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 01 від 06.03.2024 року (вих. № 1727/03-16 від 06.03.2024 р.) є протиправним та таким, що порушує її права з огляду на протиправність відмови в призначенні пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2021-2023), що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021, 2022, 2023 роки у розмірі 13559,41 грн з моменту звернення з заявою від 28.02.2024 року. Вважаючи свої права порушеними позивач звернулась до суду з позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення №01 від 06.03.2024 року (вих. № 1727/03-16 від 06.03.2024 р.) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2021-2023 роки, починаючи з 28.02.2024 року, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в апеляційній скарзі зазначає, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди стразового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Водночас наголошено на обставинах того, що з огляду на норми діючого податкового законодавства перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру який після призначення (перерахунку) пенсії продовжував працювати, але ОСОБА_1 не продовжувала працювати. Як слідує з матеріалів електронної справи позивача, вона отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», згідно стажу держслужбовця і основний розмір пенсії від середнього заробітку становить 4418,94 грн. Оскільки позивачу перехід на пенсію за віком веде до зменшення пенсії за віком розмір пенсії з надбавками становить 4045,62 грн, тобто зазначений перехід на інший вид пенсії (за віком) є недоцільним. Водночас вказано, що лише в одному випадку застосовується показник заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, а саме, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 Закону для призначення пенсії. Отже, правові норми Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в контексті пенсійного забезпечення) не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки, ОСОБА_1 після призначеної пенсії по інвалідності не набула не менш як 24 місяці страхового стажу, а питання про перерахунок пенсії можна ставити у разі, якщо позивачка набуде не менш як 24 місяці страхового стажу.

Позивач не скористалась своїм правом та не надала до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 29.06.2023 року перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до умов Закону України «Про державну службу» згідно стажу держслужбовця і основний розмір пенсії від середнього заробітку становить 4418,94 грн.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що вона, керуючись своїм правом, 28.02.2024 року звернулася до Головного управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою №1354 про перерахунок пенсії, в якій просила перевести її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати по народному господарству за 2021, 2022, 2023 р.р.

Рішенням про відмову у перерахунку пенсії №01 від 06.03.2024 року, у задоволенні заяви позивача відмовлено із посиланням на положення ст.ст. 10, 40, 45 Закону №1058 з огляду на обставини того, що 01.03.2023 року заявницею вже було здійснено перехід із пенсії по інвалідності на пенсію за віком, а тому в перерахунку від 28.02.2024 року застосування середнього заробітку за три останні роки неможливе. Також вказано, що перехід на пенсію за віком веде до зменшення пенсії за віком розмір пенсії з надбавками становить 4045,62 грн, тобто зазначений перехід на інший вид пенсії (за віком) є недоцільним.

Позивач, вважаючи свої права порушеними з огляду на обставини того, що на її думку вірно призначена пенсія за віком згідно умов Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень ст. 40 такого закону буде значно більше, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області із відповідним зверненням.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.03.2024 року №2000-0306-8/46158 позивача повідомлено про те, що її пенсію обчислено від середньомісячного заробітку 4070,82 грн, на підставі довідки про заробітну плату від 01.04.2016 року №3400/34-04, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова. Розрахунок пенсії на 01.03.2024 року: 4070,82 грн середньомісячний заробіток; 84% загальний процент розрахунку пенсії від заробітку; 1,29228 коефіцієнт збільшення основного розміру пенсії (1,197*1,0796 =1,29228 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році»); 4418,94 грн основний розмір пенсії від середнього заробітку (4070,82 * 82% * 1,29228 = 4418,94), загальний розмір пенсії 4418,94 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у застосуванні при обчисленні пенсії згідно із Законом №1058-IV середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки, тобто показника середньої заробітної плати, який має враховуватися за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом №1058-IV.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування "№ 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями частини першої статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить на користь висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

Отже, у випадку коли особі призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№ 21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивачу з 27.06.2006 року було призначено пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач у 2024 році звернулася вперше.

Отже, отримуючи пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", позивач не користувався жодним із видів пенсій, встановлених Законом №1058-ІV, а тому, звернувшись до пенсійного органу із заявою від 28.02.2024 року про призначення пенсії за віком, позивач використав право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону №1058-ІV вперше, та перейшов з одного виду пенсії на інший.

Відмовляючи позивачу в обчисленні пенсії за віком згідно з частиною другою статті 40 Закону №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 2023 роки, відповідач помилково ототожнює поняття "переведення на інший вид пенсії" та "призначення пенсії", внаслідок чого в розрахунку пенсії відповідачем неправомірно враховані показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні не за той період, як це має бути для пенсії, яка призначена вперше відповідно до Закону №1058-IV.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідач безпідставно відмовив позивачу у застосуванні при обчисленні пенсії згідно із Законом №1058-IV середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки, тобто показника середньої заробітної плати, який має враховуватися за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом №1058-IV.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 29.03.2023 у справі №240/4170/19, яка враховується судом в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення №01 від 06.03.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (вих. № 1727/03-16 від 06.03.2024 р.) є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Для належного та ефективного відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити позивачу призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2021-2023 роки, починаючи з 28.02.2024 року, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 року по справі № 520/9628/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 по справі № 520/9628/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва