Справа № 140/14212/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

11 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/14212/24
Волинський окружний адміністративний суд в складі судді Плахтій Н.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 від ОСОБА_1 через систему Електронний суд надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить:

зупинити дію протоколу Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями за №218 від 27.11.2024, наслідком прийняття якого в контексті пункту 5 Розділу VІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 №380 (далі - Інструкція №380), є скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання та новий розподіл даного житла - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , у місячний термін;

заборонити Міністерству оборони України та будь-яким органам, установам чи організаціям приймати будь-які рішення або вчиняти будь-які дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 , до прийняття судом рішення за результатами розгляду справи.

Вказана заява мотивована тим, що заявник вже тричі (22.11.2022, 23.05.2023 та 01.02.2024) звертався до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинення дій щодо надання заявнику та членам його сім`ї квартири для постійного проживання із числа квартир, наданих для розподілу серед військовослужбовців Луцького гарнізону, які потребують забезпечення житлом для постійного проживання, а саме конкретно визначеного житла: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (справи №140/7668/22, №140/11305/23 та №140/1237/24).

Волинський окружний адміністративний суд рішеннями, які набрали законної сили, тричі задовольняв позови ОСОБА_1 та тричі визнав протиправними і скасував три рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Комісія з контролю) про відмову в погодженні надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла для постійного проживання, а саме конкретно визначеного житла: квартири АДРЕСА_1 , зобов`язував Комісію з контролю погодити надання ОСОБА_1 в складі сім`ї з трьох осіб, синів ОСОБА_2 , 1980 року народження, та ОСОБА_3 , 1986 року народження, постійного житла, а саме: квартири АДРЕСА_1 , на підставі Списку надання ОСОБА_1 та його двом синам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житлової площі для постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження АДРЕСА_2 (нове надходження), який затверджений начальником Луцького гарнізону 30.09.2022, разом із протоколом об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.09.2022 за №9, яким прийнято рішення про надання ОСОБА_1 в складі сім`ї з трьох осіб вищевказаної квартири для постійного проживання, як для військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та користуються правом на позачергове отримання житлових приміщень, який затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 .

03.12.2024 ОСОБА_1 надійшов електронний лист від Міністерства оборони України (далі МО України) за №2459/10022 від 02.12.2024 із доданим протоколом засідання Комісії з контролю за №218 від 27.11.2024, в якому МО України вже в четверте повністю проігноровано рішення Волинського окружного адміністративного суду, а саме: від 20.02.2023 у справі №140/7668/22, від 21.08.2023 у справі №140/11305/23, від 19.04.2024 та від 01.05.2024 у справі №140/1237/24 щодо неухильного (безумовного) виконання вимоги чинного законодавства України щодо забезпечення військовослужбовців житлом.

ОСОБА_1 покликається на те, що з протоколу за №218 від 27.11.2024 та доданого до нього Списку розподілу житлової площі для постійного проживання військовослужбовцям Луцького гарнізону, Комісія з контролю при вже четвертому розгляді одного і того ж самого протоколу засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 ще від 08.09.2022 за №9, яким прийнято рішення про надання йому та двом членам його сім`ї житла для постійного проживання - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , одноголосно проголосовано «За» виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.04.2024, 01.05.2024 у справі №140/1237/24, яким зобов`язано Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, погодити надання ОСОБА_1 в складі сім`ї з трьох осіб постійного житла, а саме: квартири АДРЕСА_1 , на підставі Списку надання

ОСОБА_1 та його синам житлової площі для постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження АДРЕСА_2 (нове надходження), який затверджений начальником Луцького гарнізону 30.09.2022, разом із протоколом об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.09.2022 за №9, яким прийнято рішення про надання йому в складі сім`ї з трьох осіб вищевказаної квартири для постійного проживання, як для військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та користуються правом на позачергове отримання житлових приміщень, який затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відповідно у останньому стовпці за №7 під назвою «Пропозиції членів комісії» у графі «Рішення» мало б бути зазначено «Погоджено», а натомість зазначено «Не погоджено», що суперечить прийнятому рішенню членів Комісії з контролю.

Крім цього, заявник зазначає, що всупереч вимогам рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 та 01.05.2024 у справі №140/1237/24, яким зобов`язано МО України в особі Комісії з контролю, погодити надання йому - ОСОБА_1 в складі сім`ї з трьох осіб у Списку розподілу житлової площі для постійного проживання військовослужбовцям Луцького гарнізону, який доданий до протоколу за №218 від 27.11.2024, у стовпці №4 під назвою «Кількість членів сім`ї» указано - 1 (один), а не 3 (три), що також не відповідає прийнятому рішенню об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 про надання конкретно визначеного житла двокімнатної квартири АДРЕСА_1 саме ОСОБА_1 в складі сім`ї з трьох осіб, що викладено у протоколі об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 ) від 08.09.2022 за №9, який затверджений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.09.2022 за №227агд, та Списку надання ОСОБА_1 та його двом синам житлової площі для постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження АДРЕСА_2 (нове надходження), який затверджений начальником Луцького гарнізону 30.09.2022, в яких чітко вказано, що конкретно визначене житло двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , надається йому у складі сім`ї із трьох осіб, а не одного.

На думку заявника, все це може вказувати на вчинення головою, секретарем та членами Комісії з контролю підробки офіційного документу - протоколу Комісії з контролю за №218 від 27.11.2024, з метою перешкодити отримати житло та з метою помсти за виявлення та оприлюднення фактів корупції у житлових комісіях ІНФОРМАЦІЯ_4 та Комісії з контролю при Міністерстві оборони України при наданні військовослужбовцям Луцького гарнізону житла (фактичного розкрадання житла, виділеного для військовослужбовців, яке розслідується у кримінальному провадженні кримінальному провадженні №0000001 від 02.01.2023).

Реалізація рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю, оформлене протоколом №218 від 27.11.2024, до вирішення у судовому порядку питання щодо його правомірності призведе до унеможливлення поновлення порушення прав на отримання житла для постійного користування ОСОБА_1 , який має вислугу на військовій службі понад 20 років, звільнений у запас по причині погіршення стану здоров`я, та якому вже більше 67 років і перебуває на житловому обліку майже 30 років, а також членів його сім`ї, оскільки зазначена вище квартира може бути вже розподілена іншим особам та передана їм у користування.

З наведених підстав просив заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи відповідно до вимог частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавець визначив лише дві підстави, за наявності яких суд може забезпечити позов, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частинами першою, третьою статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Відповідно до частин першої, четвертої-шостої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №826/14951/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №140/2474/20.

Як вбачається із витягу з протоколу Комісії з контролю за №218 від 27.11.2024, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.04.2024, 01.05.2024 у справі №140/1237/24 за поданням квартирно-експлуатаційного відділу м.Володимир, Комісією розглянуті пропозиції відповідних командирів щодо розподілу 1 квартири (двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ) та за наслідками розгляду не погоджено надання житла для постійного проживання із зняттям із квартирного обліку ОСОБА_1 . Зауваження: Повторно розглянути питання забезпечення житлом для постійного проживання у разі надходження на розподіл до Луцького гарнізону однокімнатної квартири.

Рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю, оформлене протоколом №218 від 27.11.2024, на даний час не оскаржене ОСОБА_1 у судовому порядку, однак заявник має намір оскаржити таке рішення до Волинського окружного адміністративного суду.

Суд зауважує, що правомірність прийняття згаданого рішення не може бути оцінена при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки буде вирішенням спору по суті без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами.

Відтак, висновок про законність чи протиправність оскаржуваного рішення буде надано судом за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Проте, зважаючи на предмет майбутнього потенційного спору, суд погоджується із аргументами заявника про те, що з огляду на зміст прийнятого рішення у житлової комісії Луцького гарнізону виникає необхідність провести новий розподіл квартири (на яку претендує заявник) серед військовослужбовців, які перебувають на житловому обліку. До моменту вирішення справи по суті ця квартира може бути розподілена чи передана у постійне користування іншим особам (військовослужбовцям), що призведе до неможливості її отримання позивачем та членами його сім`ї у разі задоволення майбутнього позову судом. У такому разі ефективний захист порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду, буде утрудненим й не виключена можливість нового позову.

Також суд зазначає, що у випадку із ОСОБА_1 вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, позаяк саме по собі подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.

Визначаючись стосовно способу забезпечення позову, суд враховує, що заявник просить одночасно зупинити дію протоколу Комісії з контролю за №218 від 27.11.2024, наслідком прийняття якого в контексті пункту 5 Розділу VII Інструкції №380 є скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання та новий розподіл даного житла - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , у місячний термін, а також заборони відповідачу Міністерству оборони України та будь-яким органам, установам чи організаціям приймати будь-які рішення або вчиняти будь-які дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 до прийняття судом рішення за результатами розгляду справи.

Перевіривши зазначені у поданій заяві доводи заявника на предмет їх відповідності правовим підставам для вжиття заходів забезпечення позову, а також оцінивши докази, що містяться у додатках до заяви, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням за відповідним позовом шляхом зупинення дії рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю, оформлене протоколом №218 від 27.11.2024, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні житлового приміщення для постійного проживання - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Також, на переконання суду, відсутня необхідність одночасного застосування усіх інших заходів забезпечення позову, вказаних у заяві ОСОБА_1 , оскільки відсутні докази проведення нового розподілу зазначеної квартири, а також розгляду об`єднаною житловою комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 питання надання спірної квартири у постійне користування іншому військовослужбовцю.

За наведених обставин, суд вважає заяву позивача про забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню частково.

З урахуванням положень підпункту 6 пункту 3 частини другої, частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон №3674-VI) за подання фізичною особою до адміністративного суду заяви про забезпечення позову належало сплатити 726,72 грн судового збору (0,3 х 3028,00 грн х 0,8), тобто 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року; 0,8 - коефіцієнт для пониження розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі.

Проте, долучена до заяви квитанція від 08.12.2024 свідчить про сплату заявником судового збору в більшому розмірі, а саме 1211,20 грн.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону №3674-VI передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, питання про повернення надміру сплаченого судового збору за подання даної заяви про забезпечення позову може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись статтями 150-154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Застосувати заходи забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

Зупинити дію рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом №218 від 27.11.2024, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні житлового приміщення для постійного проживання - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням за відповідним позовом.

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати заявнику ОСОБА_1 та Міністерству оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.Б.Плахтій