Справа № 380/11023/24
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/11023/24 пров. № А/857/21716/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року з питань закриття провадження (суддя Мартинюк В.Я., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2024 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила:

визнати дії та рішення стосовно запровадження окремого порядку поновлення пенсії позивачки, не встановленого в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - протиправними та скасувати рішення Відповідача №01 від 22.11.2023 року та позначку в особливостях пенсійної справи позивачки не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі;

зобов`язати виплатити пенсію за період з 06.06.2017 року з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачці, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій закрито.

Не погодившись з вказаною ухвалою її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що питання індексації і компенсації втрати частини доходів повинно розглядатись в новому позовному провадженні, оскільки не було вирішено в межах справи №380/340/20.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року у справі №463/5168/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Личаківського районного суду м.Львова від 04.10.2018 року у справі №463/5168/17 скасовано та прийнято постанову, якою задоволено позовні вимоги частково; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року у справі №380/340/20 адміністративний позов задоволено частково; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.06.2017 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів відмовлено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі №380/340/20 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії задоволено; встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення від 30.06.2020 року у справі №380/340/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протягом тридцяти днів подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 30.06.2020 року у справі № 380/340/20.

В матеріалах справи наявний звіт відповідача про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року у справі №380/340/20, в якому він зазначає, що позивачем не подано до суду жодних доказів на підтвердження ухилення відповідача від виконання рішення суду від 30.06.2020 року у справі №380/340/20. Головним управлінням на виконання згаданого рішення призначено пенсію за віком з 06.06.2017 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить рішення №01. Головним управлінням вжито всіх можливих заходів для виконання рішення від 30.06.2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2020 року у справі №380/340/20 згідно з нормами чинного законодавства.

Окрім того, в матеріалах справи наявне рішення Личаківського об`єднаного управління ПФУ м.Львова №01 від 22.11.2023 року про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 : дата звернення 06.06.2017, 64 роки 5 місяців 5 днів, непрацює; особливості не підлягають МП, признач. За ріш. суду в тверд. розм. з 06.06.2017 по довічно, призначення за рішенням суду; страховий стаж (неповний) 26 років 1 місяць 1 день, страховий стаж до 01.01.2004 - 26 років 1 місяць 1 день; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,26083; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,35212; 06.06.2017 27.08.2023; розмір пенсії за віком 0,00; доплата до пенсії при неповному стажі 1140, 71; розмір пенсії за віком при неповному стажі 1140, 71; загальний розмір пенсії 1140, 71; місяць підвищення розмір пенсії 01.05.2017; розмір пенсії з надбавками 1140, 71; призначити з 06.06.2017 по 27.08.2023.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року у справі №380/340/20 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №380/340/20.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі є тотожним спору у справі №380/340/20, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

З огляду на наведене, судове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року у справі №380/340/20 набрало законної сили, не вичерпало своєї дії і підстави для його невиконання відсутні.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Верховний Суд неодноразово викладав позиції стосовно того, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна обсягу посилань на норми матеріального чи процесуального права. (пункт 7.43. постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №9901/433/18 зазначено, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Не є зміною підстав позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 у справі №809/487/19.

Крім цього, не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або наведення іншого праворозуміння таких норм.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №916/1764/17.

Колегія суддів зауважує, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, яке набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили позивач не може знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується, що фактичною підставою для звернення до адміністративного суду із даним позовом є факт незгоди позивача із виконанням відповідачем рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року у справі №380/340/20.

При цьому, нормами статей 382-383 КАС України передбачено окремий порядок судового контролю за виконанням судового рішення, які мають на меті забезпечення належного його виконання судового рішення.

Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.

Відтак, наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у передбаченому вказаним Кодексом порядку, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до належного виконання судового рішення.

Як передбачено приписами статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно до матеріалів справи позивач скористалася передбаченою статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України можливістю встановлення судового контролю за виконанням згаданого раніше рішення Львівського окружного адміністративного суду, за наслідком якого судом було прийнято звіт пенсійного органу про його виконання, чим підтверджено здійснення відповідачем необхідних дій щодо поновлення порушеного права позивача.

Ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року у справі №380/340/20, якою прийнято звіт відповідача про виконання вказаного судового рішення, набрала законної сили.

Апеляційний суд резюмує, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не підлягають розгляду.

Також слід зазначити, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року у справі №380/340/20 в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів відмовлено.

Таким чином, питання щодо проведення індексації і компенсації втрати частини доходів вже було предметом розгляду та є рішення яке набрало законної сили з цього питання.

Пунктом 4 ч.1 ст.238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що станом на день звернення до суду із позовом у цій справі було таке, що набрало законної сили, судове рішення у справі між тими ж самими сторонами, про той саме предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим існували підстави для закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Аналогічна правова позиція щодо тлумачення пункту 4 частини першої статті 238 КАС України викладена у постановах Верховного Суду від 06.04.2020 у справі №766/4587/16-а, від 6 06.10.2021 у справі №520/16416/2020, від 26.10.2021 у справі №420/14439/20 та від 09.02.2022 у справі №420/14441/20.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року з питань закриття провадження у справі №380/11023/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 10.12.24