Справа № 607/23989/24
Суддя: Якімець Т. І.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2024 Справа №607/23989/24 Провадження №2-а/607/449/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

представника позивача, адвоката Кантелюка Т.-Т.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданої в його інтересах адвокатом Кантелюком Томашом-Теодором Юрійовичем, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та

У С Т А Н О В И В:

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

30 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» №284, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кантелюк Т.-Т.Ю. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), від 21 жовтня 2024 року №27048 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (далі постанова №27048) і закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю у діях складу правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 210 КУпАП, а також стягнути судовий збір (а.с. 1 5).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що постановою №27048 на позивача накладено штраф у розмірі 17 000 гривень. У оскаржуваній постанові зазначено, що 18 жовтня 2024 року гр. ОСОБА_1 близько 12 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із тим, що працівники Національної поліції України повідомили йому, що він перебуває у базі розшуку Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за статтею 210 КУпАП. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до повістки.

Автор позову з постановою №27048 не згодний, оскільки із неї не вбачається за якою саме повісткою не з`явився позивач, на який час та дату мав з`явитись тощо; ці дані не вписані у саму постанову №27048 від 21 жовтня 2024 року. Крім цього, у військово-обліковому документі ОСОБА_1 №0 наявна відстрочка від призову під час мобілізації згідно пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543), а дані уточнено вчасно. Також у позові вказано, що ОСОБА_1 орієнтовно на початку серпня 2024 року подав документи для отримання відстрочки від призову під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та отримав довідку №21544 від 26 серпня 2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Під час отримання цієї довідки працівниками не було повідомлено, що особа перебуває в базі розшуку, жодного складання протоколу чи постанови під час отримання цієї довідки здійснено не було.

У позові також наголошено на тому, що 19 травня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 9 травня 2024 року № 3696-IX (далі Закон № 3696), яким статтю 210 КУпАП було доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже, на думку позивача, до 19 травня 2024 року позивач з`являвся за кожним викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із зазначеним вбачається, що постанова не містить усіх даних щодо підтвердження неявки позивача по виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також його дії за частиною третьою статті 210 КУпАП кваліфіковано з порушенням чинного законодавства України.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку, а також відмови від вручення повістки. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

2. Стислий зміст відзиву на позовну заяву

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 04 грудня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 в повному обсязі.

ТР ТЦК та СП позов не визнає та вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач вказує, що на цей час на ІНФОРМАЦІЯ_2 покладено першочергові завдання по забезпеченню виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. 18 жовтня 2024 року близько 12 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що працівники Національної поліції України повідомили йому, що він перебуває у базі розшуку Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за скоєння правопорушення за статтею 210 КУпАП. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до повістки. У зв`язку з чим ОСОБА_1 скоїв триваюче правопорушення в особливий період.

Автори відзиву зазначають, що проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 27 березня 2024 року отримав повістку (під особистий підпис) про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10 год. 00 хв. 29 березня 2024 року для звірки облікових даних. Проте, у зазначений у повістці час та день до центру не з`явився та не надав будь-яких доказів про поважні причини не явки. 21 жовтня 2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №27048 (у зв`язку з нез`явленням за повісткою), ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 17 000 гривень за частиною третьою статті 210 КУпАП з урахуванням матеріалів справи та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до статті 252 КУпАП. Також відповідач посилається на те, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП, від 21 жовтня 2024 року №27048 є правомірною, прийнятою згідно норм чинного законодавства.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у цій адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 17).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кантелюк Т.-Т.Ю. в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №893, №887.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26 серпня 2024 року №21544 ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу першого частини третьої статті 23 Закону № 3543 як аспіранту, який навчається на денній формі навчання у Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя і здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначений частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» (довідка з ЄДБО №155160 від 12 липня 2024 року) на строк до 11 листопада 2024 року (а.с. 13).

Постановою про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП №27048 від 21 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 17 000 гривень (а.с. 9 11).

Однією з підстав для постановлення оскаржуваної постанови вказано нез`явлення за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до повістки.

Відповідачем разом з відзивом на позовну заяву додано належно завірену копію розписки, датованої 27 березня 2024 року, про отримання ОСОБА_1 повістки про необхідність прибути на 10 год. 29 березня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанову №27048 від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 отримав 21 жовтня 2024 року, про що свідчить особистий підпис у оскаржуваній постанові.

Як вказано у військово-обліковому документі Резерв+ від 29 жовтня 2024 року, номер в реєстрі Оберіг 0, ОСОБА_1 має відстрочку за пунктом 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543, яка дійсна до 11 листопада 2024 року (а.с. 12).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232).

Правила військового обліку визначають Закон № 2232, Закон № 3543, Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Відповідними указами Президента України воєнний стан в Україні перманентно продовжується та триває і по цей час.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша); адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (частина друга).

Згідно зі статтею 7 КУпАП: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина перша); провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частина друга); застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частина третя); д одержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (частина четверта).

Статтею 210 КУпАП встановлена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. При цьому вказана стаття КУпАП передбачає кваліфікований та особливо кваліфікований склади адміністративних проступків: 1) повторне протягом року вчинення порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; 2) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України); від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, згідно з приписами вказаної статті розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210 КУпАП, належить до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як було зазначено, у матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 про отримання повістки та необхідність прибути на 10 год. 29 березня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на 29 березня 2024 року за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період наставала відповідальність за частиною другою статті 210 КУпАП. За таке правопорушення особу могло бути піддано адміністративному стягненню у виді накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З набранням чинності Законом № 3696 було змінено структуру норми статті 210 КУпАП, а порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період трансформувалося в особливо кваліфікований склад адміністративного проступку статті 210 КУпАП з суттєвим посиленням суворості адміністративного стягнення.

Суд звертає увагу, що приписами статті 58 Конституції України встановлено: закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша).

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 констатовано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі; цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини).

Тож за загальновизнаними принципами норма акта діє з моменту набрання нею чинності і припиняється з втратою чинності, відтак до події, факту застосовується той закон або інший нормативний акт, під час дії якого вони настали або мали місце, за винятком випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають (друге речення частини другої статті 8 КУпАП).

Власне у цих приписах КУпАП відтворено принцип, що його встановлено у статті 58 Конституції України, який полягає у заборони зворотної дії законів, зокрема тих законів, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення.

Таким чином, для правильного вирішення цієї справи необхідно брати до уваги, що розписка про вручення повістки про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 датована березнем 2024 року, а постанова №27048 датована 21 жовтня 2024 року.

У цей період, а саме 19 травня 2024 року набрав чинності Закон № 3696, яким, як було зазначено, посилено відповідальність за статтею 210 КУпАП.

Так, до 19 травня 2024 року відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період була передбачена частиною другою статті 210 КУпАП й за вчинення такого правопорушення на особу могло бути накладене стягнення у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас після 19 травня 2024 року відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період передбачена частиною третьою статті 210 КУпАП, якої до 19 травня 2024 року взагалі не існувало, й за вчинення такого правопорушення на особу може бути накладене стягнення у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у жовтні 2024 року, відповідачем фактично застосовано норму закону, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на приписи статті 58 Конституції України та статті 8 КУпАП.

Суд критично оцінює твердження відповідача про триваючий характер правопорушення, адже адміністративне стягнення було накладено на позивача фактично по епізоду нез`явлення 29 березня 2024 року за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин.

Також варто зазначити, що частиною першою статті 22 Закону № 3543 під час мобілізації громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Із копії постанови №27048 вбачається, що 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 близько 12 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із тим, що працівники Національної поліції України повідомили йому, що він перебуває у базі розшуку Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за статтею 210 КУпАП. Під час звіряння та військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до повістки.

Як було зазначено, до відзиву ІНФОРМАЦІЯ_2 долучило розписку від 27 березня 2024 року виписану на ім`я ОСОБА_1 про те, що він отримав повістку й повинен з`явитися до ТОМ ТЦК та СП на 10 год. 00 хв. 29 березня 2024 року.

Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Як слідує з правових висновків, викладених у пунктах 17, 18 постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

З матеріалів справи встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення відбувся 29 березня 2024 року, оскільки в супереч вимог законодавства, а саме частини першої статті 22 Закону № 3543, ОСОБА_1 не прибув за викликом у зазначений час та дату, про що був належним чином повідомлений. Відповідно факт порушення відповідачем був виявлений (мав би бути виявлений) 29 березня 2024 року.

Ураховуючи те, що немає підстав для кваліфікації цього правопорушення як триваючого суд вважає, що у відповідача не було підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП, якої не існувало на момент його вчинення, тобто станом на 29 березня 2024 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження щодо кваліфікації адміністративного правопорушення та визначення розміру штрафу, є дискреційним повноваженням органу (посадової особи) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не може перебирати на себе вказані повноваження, оскільки суд контролює виключно дотримання норм чинного законодавства. Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню в повному обсязі, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Крім того, суд констатує, що відповідачем також порушені строки притягнення особи до відповідальності, передбачені статтею 38 КУпАП, оскільки факт неприбуття ОСОБА_1 до ТОМ ТЦК та СП поза розумним сумнівом мав бути виявлений 29 березня 2024 року, тобто в день не прибуття за відповідною повісткою. Відповідач не надав доказів, коли саме ним було виявлено таке правопорушення й, відповідно, коли ОСОБА_1 було оголошено у розшук за скоєння правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З огляду на те, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу поза межами строку, передбаченого статтею 38 КУпАП, суд приходить до висновку, що така постанова підлягає скасуванню.

Слід зауважити, що вимоги частини третьої статті 286 КАС України передбачають, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог стосовно скасування оскаржуваної постанови №27048 від 21 жовтня 2024 року про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною третьою статті 210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Відповідно до статті 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, від 21 жовтня 2024 року №27048 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 гривень підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок їх бюджетних асигнувань.

На підставі статей 7, 9, 210, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 283, 288, 289 КУпАП, керуючись статтями 2, 5, 9, 19, 20, 70, 72 77, 79, 122, 139, 241 246, 257, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий в його інтересах адвокатом Кантелюком Томашом-Теодором Юрійовичем, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 21 жовтня 2024 року №27048 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності задовольнити.

2. Постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, від 21 жовтня 2024 року №27048 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасувати, а провадження у справі закрити.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

7. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 грудня 2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Шумським РВ УМВС України в Тернопільській області 24 липня 2007 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Кантелюк Томаш-Теодор Юрійович, адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000418 від 27 лютого 2020 року.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяТ. І. Якімець