Справа № 148/2323/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 148/2323/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Штифурко Л.А.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

11 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

08.10.2024 адвокат Гончаров М.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №1736 від 15.09.2023 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

05 грудня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Крім того, до відзиву відповідач долучив докази щодо направлення оскаржуваної постанови на адресу позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.294 та ч.2 ст.312 КАС України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №1736 від 15.09.2023.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.10.2024 дана позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення її недоліків, а саме: сплати судового збору у розмірі 484,48 грн., надання суду підтверджуючого документу; зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які мають бути поважними та підтверджені належними доказами.

На виконання вимог вказаної вище ухвали про залишення позовної заяви без руху представником позивача - адвокатом Гончаровим М.В., 22.10.2024 до суду першої інстанції подано заяву про усунення недоліків, квитанцію про сплату судового збору, а також на підтвердження причин пропуску строку звернення до суду надано: копію заяви від 16.10.2024, з якою позивач звертався до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з проханням про видачу оскаржуваної постанови, копію листа головного державного виконавця Тульчинського РВДВС від 16.10.2024, копію постанови про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Тульчинського РВДВС від 16.07.2024.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а саме не зазначив інші підстави для поновлення строку звернення до суду, які б могли бути визнані судом поважними.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, доводи апелянта фактично зводяться до того, що копію оскаржуваної постанови № 1736 від 15 вересня 2023 року позивач одержав 16 жовтня 2024 року згідно листа Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Вищезазначене, на переконання апелянта, є об`єктивною підставою, яка унеможливила звернення ОСОБА_1 до суду в межах установленого частиною другою статті 286 КАС України строку, що помилково оцінено судом першої інстанції.

З даного приводу колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що доводи позивача про отримання копії оскаржуваної постанови лише 16.10.2024 не відповідають дійсності, оскільки адміністративний позов в інтересах ОСОБА_2 подано до суду 08.10.2024 та копія оскаржуваної постанови від 15.09.2023 додана до матеріалів позовної заяви.

Також доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги адвокату Гончарову М.В. для представництва інтересів ОСОБА_1 щодо оскарження постанови № 1736 від 15.09.2023 видане ще 12.09.2024, що вже вказує на обізнаність позивача щодо вказаної постанови.

Більше того, колегія суддів враховує докази, які подані відповідачем разом з відзивом на апеляційну скаргу. Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнає, що не мав достатньо часу для оформлення та відправлення постанови №1766 у триденний термін, тому постанова була направлена ОСОБА_1 із запізненням, 05 березня 2024 року. Однак, конверт ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був надісланий ОСОБА_1 , повернувся за зворотною адресою у зв`язку з "закінченням терміну зберігання" 22.03.2024 року.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що норми КУпАП не покладають обов`язку повторного надсилання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в разі повернення відправлення за закінченням строку зберігання, адже позивача було повідомлено про надходження поштового відправлення згідно p пунктом 91 Правил надання послуг поштового зв`язку від 05.03.2009 №270 - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави щодо поважності причин пропуску такого строку не є поважними для поновлення позивачеві пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом.

Згідно із ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до вимог п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та повернув позов особі, яка його подала, з дотриманням норм процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали правильно встанови фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2024 року слід залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.