Справа № 400/8387/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 р. № 400/8387/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті, вул. Фізкультури, 9, м. Київ, 03150,
провизнання протиправною та скасування постанови від 04.07.2024 №ПШ 058339,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі-відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.09.2024 ПШ 058339 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що порушена процедура оформлення протоколу про адміністративні правопорушення, встановленого наказом Міністерства інфраструктури від 27.09.2021 № 512 (далі- Наказ № 512).

Позивач також зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення особа, уповноважена розглядати справи про адміністративне правопорушення, зобов`язана дотримуватися вимог статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), відповідно до якої розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадках, коли є підтвердження про належне повідомлення цієї особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. За твердженням позивача, він не був повідомлений про місце та час розгляду справи. Таким чином, позивач був позбавлений права на захист, що призвело до порушення його прав.

Крім цього, позивач зазначає, що на час проведення рейдової перевірки 03.04.2024 ним не здійснювалася господарська діяльність, обов`язку мати та пред`являти документи він не мав.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує, просить відмовити в позові, посилаючись на дотримання ним законодавства під час притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Крім цього, відповідач стверджує, що повідомлення про розгляд справи та постанова від 04.09.2024 ПШ 058339 були направлені позивачу за однією адресою, але при цьому повідомлення про розгляд справи не було вручено ОСОБА_1 , а постанова від 04.09.2024 ПШ 058339 була вручена 16.07.2024. За думкою відповідача, позивач свідомо вчиняв дії, спрямовані на неотримання поштової кореспонденції.

У відповіді на відзив позивач підтримав аргументи позовної заяви.

На підставі частини дев`ятої статті 205 та статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

03.04.2024 працівники Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті провели перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме: транспортним засобом марки МАН державний номер НОМЕР_1 , про що склали акт № АР 044742.

Акт перевірки підписаний посадовими особами, які проводили перевірку транспортного засобу, водій з актом ознайомився, від припису відмовився.

В акті зафіксоване порушення статті 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільній транспорт» (далі-Закон № 2344-III), зокрема, були відсутні протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Як вказано у відзиві, оскільки під час перевірки водій транспортного засобу не надав інспектору Укртрансбезпеки документи на траспортний засіб та посдвічення водія, акт був складений ТОВ «ЮТС Брокеридж» як перевізника, згідно з інформацією у товарно-транспортній накладній.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач виніс постанову від 21.06.2024 № 049356 про застосування адміністративно-господарського щтрафу до ТОВ «ЮТС Брокеридж».

ТОВ «ЮТС Брокеридж» звернулося до Державної служби України з безпеки на транспорті зі скаргою та надало відповідні документи, а саме - разовий договір-заявку перевезення вантажу автомобільним транспортом № , в якому перевізником вказано саме «ФОП ОСОБА_2 ».

12.06.2024 наказом Державної служби України з безпеки на транспорті було скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21.06.2024 № 049356 та передано матеріали справи про порушення для розгляду за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, тобто до Відділу державного нагляду контролю у Миколаївській області.

Позивачу було направлено повідомлення у розгляді справи про адміністративне правопорушення (лист від 26.06.2024 № 54021/32/24-24 на 04.07.2024). Повідомлення повернулося за закінченням терміну зберігання.

Позивач не з`явився на розгляд справи, своїх доводів та заперечень не надав.

За наявності підстав в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області розглянув 04.07.2024 року акт від 03.04.2024 № 044742 без участі позивача та виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 04.07.2024 № ПШ 058339.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон № 2344-III.

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно зі статтею 48 Закону № 2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Зміст акта перевірки свідчить про те, що у позивача були відсутні протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Позивач вказує на те, що він не здійснював господарську діяльність і не був зобов`язаний надавати зазначені документи.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Фактично, позивач підтвердив, що у відповідний день та час за кермом вказаного в акті автомобіля перебував саме він.

Відповідно до статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України, до заяв по суті справи відноситься: відзив, відповідь на відзив та заперечення.

Крім цього, позивач зазначає, що він не був повідомленим належним чином про дату та час розгляду справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок № 1567), пунктом 25 якого передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності) (пункт 26).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач направляв повідомлення про розгляд справи на адресу позивача (вул. Балтійська, 169/1, м. Миколаїв), вказану в усіх документах позивача та зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, однак повідомлення повернулось адресату неврученими з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

За наведених обставин, суд вважає, що Укртрансбезпека не може нести відповідальність за обставини вручення та фактичного отримання поштової кореспонденції позивачем, які від суб`єкта не залежать, оскільки обов`язок відповідача обмежується додержанням відповідного строку направлення повідомлення та виду послуг відправлення.

Надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням обов`язків відповідачем щодо інформування. При цьому, відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє листи, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача).

Крім того, лише на позивача покладено обов`язок отримання цієї кореспонденції.

Неотримання кореспонденції, яка направлялася відповідачем на офіційну адресу та, в подальшому, посилання на те, що відповідач не повідомив про дату, час та місце розглядом справи, не можуть бути підставами для скасування постанови, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні Порядку № 1567

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд відхиляє доводи позивача, що ґрунтуються на нормах КУпАП, оскільки притягнння суб`єктів господарювання до адміністративно-господарської відповідальності нормами КУпАП не регулюється.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевстановлені обставини справи, суд вважає, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статями 2, 9, 19, 77, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, 9, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код: 39816845) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна