Справа № 520/23516/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 грудня 2024 року № 520/23516/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , в якому просив суд :

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у обмеженні виплати щомісячної пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та її зменшення: з суми 27989,55 грн. до суми 25989,55 грн. у період з 01.05.2023 по 28.02.2024,з суми 29489,55 грн. до суми 25989,55 грн., починаючи з 01.03.2024

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 щомісячну пенсію зі збереженням розміру усіх її складових частин без обмеження її виплати будь-яким максимальним розміром, в сумі 27989,55 грн. починаючи з 01.05.2023 та в сумі 29489,55 грн. починаючи з 01.03.2024, а також провести відповідні виплати з урахуванням вже виплачених сум.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи , суд встановив наступне.

У березні 2001 року ОСОБА_1 було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України, отримує пенсію за вислугу років

З урахуванням вислуги років в ОВС України та згідно з чинним на момент звільнення законодавством, розмір пенсії на момент її призначення складав 79% від розміру грошового забезпечення.

На підставі виданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області у березні 2018 року довідки про розмір грошового забезпечення по аналогічний посаді в поліції для перерахунку пенсії, в квітні 2018 року Відповідачем було здійснено перерахунок розміру щомісячної пенсії з 01.01.2016 згідно з пунктом 3 постанови КМУ від 21.02.2018 № 103, сума якої з 01.01.2016 становила 6770,83 грн. на місяць виходячи з 70% суми грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції за грудень 2015 року.

У серпні 2021 року Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" було складено і направлено на адресу ГУ ПФУ в Харківській області оригінал оновленої довідки № 100/25047 від 05.08.2021 (вих.№ 33/41-2979) про розмір грошового забезпечення Позивача по відповідній посаді в поліції станом на листопад 2019 року (який склав 27192,48 грн. на місяць) для здійснення ГУ ПФУ в Харківській області перерахунку розміру пенсії Позивача з 01.12.2019, але в перерахунку пенсії Позивачу згідно з цією довідкою було відмовлено.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 по справі № 520/22086/21 адміністративний позов Позивача було задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку і виплаті з 01.12.2019р. пенсії згідно з довідкою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" №100/25047 від 05.08.2021 (вих. № 33/41-2979);

Надалі, Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 по справі № 520/6096/23 другий адміністративний позов задоволено частково, а саме:

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо зменшення Позивачу основного розміру пенсії за вислугу років з 79% до 70% та обмеження пенсії максимальним розміром при перерахунку пенсії з 01,12.2019 року, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" № 100/25047 від 05.08.2021 (вих.№ 33/41-2979);

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити Позивачу з 01.12.2019 пенсію у розмірі 79% грошового забезпечення згідно з довідкою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" № 100/25047 від 05.08.2021 (вих.№ 33/41-2979) без обмеження суми виплат перерахованої пенсії максимальним розміром.

Таким чином, вирішуючи наявний спір по суті суд визнав протиправними дії по обмеженню виплати пенсії Позивачу максимальним розміром фактично лише з 01.12.2019, що призвело до обмеження виплати пенсії Позивача максимальним розміром з 01.03.2022,

Листом від 31.08.2023 № 2000-0203- 8/118577 Відповідач повідомив Позивача про те, що виплати призначені на виконання судового рішення, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача у зв`язку з проведенням перерахунків. пов язаних з підвищенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, нарахуванням індексації та інших перерахунків згідно змін в законодавстві, пенсія нараховується з урахуванням максимального розміру, але не нижче раніше призначеної пенсії».

Крім цього, на пенсія Позивача не містила щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн. згідно з постановою КМУ від 14.07.2021 № 713.

13.10.2023 позивач звернувся до суду позовом, який Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 по справі № 520/28917/23 мій третій адміністративний позов було задоволено, а саме:

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у ненарахуванні ОСОБА_1 з 01.05.2023 доплати до пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» в розмірі 2000 гривень:

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.05.2023 щомісячну доплату в розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум;

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у обмеженні виплати пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром у період з 01.03.2022 по 31.10.2023, у тому числі зменшення виплати пенсії за вересень 2023 року з суми 25989,55 грн. до суми 21482,06 грн.

-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 індексації відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16 лютого 2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" з 01.03.2022 року з обмеженням максимального (граничного) розміру та Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24 лютого 2023 року "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" з 01.03.2023 року з обмеженням максимального (граничного) розміру.

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 79% грошового забезпечення на підставі довідки № 100/25047 від 05.08.2021 (вих.№33/41-2979), наданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області", після її індексації відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16 лютого 2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" з 01.03.2022 року без обмеження максимального (граничного) розміру, провести відповідні виплати з урахуванням вже виплачених сум;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 79% грошового забезпечення на підставі довідки № 100/25047 від 05.08.2021 (вих.№33/41-2979), наданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області", після її індексації відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24 лютого 2023 року "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" з 01.03.2023 року без обмеження максимального (граничного) розміру, провести відповідні виплати з урахуванням вже виплачених сум.

Судом у цьому Рішенні були досліджені відповідні обставини спору і установлена протиправність дій Відповідача по обмеженню виплати пенсії Позивачу максимальним розміром з 01.03.2022 та з 01.03.2023, а також обов`язок Відповідача виплатити Позивачу щомісячну доплату до пенсії в сумі 2000,00 грн. починаючи з 01.05.2023, але оскільки вимоги до Відповідача виплачувати Позивачу цю щомісячну доплату до пенсії без обмеження виплати пенсії з 01.05.2023 «максимальним розміром» резолютивна частина судового рішення по справі № 520/28917/23 не містила, це призвело до того, що з 01.05.2023 розмір пенсії Позивача (з урахуванням цієї щомісячної доплати 2000,00 грн.) становив 27989,55 грн., але виплату пенсії Позивачу з 01.05.2023 було обмежено новим «максимальним розміром в сумі 25989,55 грн.

Оскільки такі дії Відповідача не були предметом судової оцінки у межах справи № 520/28917/23, Позивач вимушений оскаржити такі дії Відповідача до суду.

Крім цього, відповідно до постанови КМУ від 23.02.2024 № 185 пенсію Позивача було проіндексовано (збільшено) на +1500,00 грн. і її розмір становив 29489,55 грн., але виплату пенсії знову обмежено Відповідачем «максимальним розміром» в сумі 25989,55 грн.

З такими новими діями Відповідача Позивач не згодний і вважає їх протиправними, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом задля захисту його прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі по тексту - Закон) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Стаття 10 Закону передбачає, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року -страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, на думку суду, позивачу, як особі офіцерського складу, Відповідач повинен був обчислити та призначити пенсію з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Однак, Відповідач порушив законні права та інтереси Позивача, обчисливши його пенсію з обмеженням її максимального розміру.

Так, частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7- рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому у вказаному рішенні Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Окрім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України).

Конституційний Суд України зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту З мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року № 7- рп/2004).

Норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер.

Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально- економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Також, Конституційний Суд України в пункті 7 Рішення № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року вже висловлював правову позицію, якою зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічної редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй».

Крім того, пунктом 1 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 1-1 Закону №2262-ХІІ визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону (№2262-ХІІ) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З огляду на те, що положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнано Конституційним Судом України неконституційним, воно втратило чинність з дня ухвалення такого рішення, а саме з 20.12.2016 року.

Отже, призначення позивачу пенсії (з обмеженням максимального розміру пенсії) положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ щодо встановлення максимального розміру пенсії втратили чинність, а тому пенсія Позивачу повинна виплачуватись без обмеження максимальним розміром.

З даного приводу сформував праву позицію і Верховний Суд в постанові від 03 жовтня 2018 року по справі №127/4267/17, вказавши: «Частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016. За таких обставин, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016 року до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни самі по собі не створюють підстав для такого обмеження».

Відповідно до частин першої та другої ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.1996 в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, п. 120. ЕСНК. 2000, «Онерїїлдіз проти Туреччини», заява № 48939/99. п. 128. ЕСНК 2004-ХІІ. і «Москаль проти Польщі», заява № 10373/05. п. 51. від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» заява №; 55555/08. п. 74. від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» заява № 36900/03. п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у, правовідносинах.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осбби.

Відповідно до ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частини 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 554/5119/16-а зазначив, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Отже, враховуючи правові приписи вищезазначених нормативних актів та правову позицію викладену у Рішенні КСУ №7-рп/2016 та вищезазначених рішеннях ВСУ. пенсія позивача не підлягає обмеженню граничним розміром і на момент розрахунку пенсії позивачу у пенсійного органу не було жодних підстав застосовувати до розміру пенсії позивача обмеження граничним розміром.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні діїзадовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у обмеженні виплати щомісячної пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та її зменшення: з суми 27989,55 грн. до суми 25989,55 грн. у період з 01.05.2023 по 28.02.2024,з суми 29489,55 грн. до суми 25989,55 грн., починаючи з 01.03.2024р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 щомісячну пенсію зі збереженням розміру усіх її складових частин без обмеження її виплати максимальним розміром, в сумі 27989,55 грн. починаючи з 01.05.2023 та в сумі 29489,55 грн. починаючи з 01.03.2024, а також провести відповідні виплати з урахуванням вже виплачених сум.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.