Справа № 161/20749/24
Суддя: Антіпова Т. А.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/322/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Антіпової Т.А., за участю секретаря судового засідання Семенової І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 1047 від 29 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог вказує, що 29.10.2024 р. постановою №1047 за справою про адміністративне правопорушення, яка винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 23 жовтня 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не вчасно з`явився для постановки на військовий облік та не володіє актуальним військовообліковим документом. Своїми діями порушив пп. 1, 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487.

Вимоги закону підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487) позивачем порушені не були.

Так, 05.09.2023 року позивач знявся з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 оскільки мав намір зареєструватись за місцем проживання у м. Луцьку. 08.09.2023 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою постановки на військовий облік, проте був спрямований для проходження військово-лікарської комісії, проходження якої завершив у червні 2024 року, оскільки, зі слів співробітників ТЦК та СП, його військовий квиток у формі тимчасового посвідчення підлягав заміні.

У подальшому, після проходження військово-лікарської комісії, а саме 15 липня 2024 року, позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про взяття його на військовий облік, яка досі по суті не розглянута.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Вказану постанову вважає незаконною.

За наведених обставин просить визнати вказану постанову протиправною та скасувати її, провадження у даній справі закрити.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2024 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 14 год. 00 хв. 02.12.2024 року (а.с. 11).

03.12.2024 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача. Як вбачається із відбитку поштового штемпеля, що вказаний відзив був поданий відповідачем 29.11.2024 року засобами поштового зв`язку. При цьому, копія ухвали про відкриття провадження від 11.11.2024 була отримана уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 18.11.2024 року (а.с. 14). Таким чином, строк для надання відзиву, відповідно до ухвали суду від 11.11.2024 року у відповідача закінчився 25.11.2024 року. Клопотань про продовження процесуального строку, встановленого судом від відповідача не надходило. А тому за таких обставин, відзив ІНФОРМАЦІЯ_2 на позовну заяву ОСОБА_1 до уваги не приймається.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.

23 жовтня 2024 року оператором ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 було складено протокол № 1047 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 . Як вбачається із змісту протоколу, 23 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що ОСОБА_1 невчасно став на військовий облік, а саме 05.09.2023 року був знятий ІНФОРМАЦІЯ_4 та станом на 23.10.2024 року не стояв на військовому обліку. Своїми діями порушив Правила військового обліку військовозобов`язаних призовників та резервістів, та вчинив порушення, передбачене, ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с. 6).

Також судом встановлено, що 29.10.2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 було винесено у відношенні ОСОБА_1 постанову за справою про адміністративне правопорушення № 1047, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. (а.с. 5).

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, 23 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що ОСОБА_1 невчасно з`явився для постановки на військовий облік. Своїми діями порушив п.п. 1, 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України віл 30.12.2022 року № 1487, - призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Відповідно до п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України віл 30.12.2022 року № 1487у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану:

у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів);

Статтею 210 КУпАП визначено, що:

(ч. 1 статті) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

(ч. 2 статті) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

(ч. 3 статті) вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту своїх прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

При цьому, оскаржувана постанова за справою про адміністративне правопорушення № 1047 від 29 жовтня 2024 року не містить відомостей про конкретний час вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого диспозицією ч. 3 статті 210 КУпАП. Проте, зі змісту протоколу № 1047 від 23.10.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 був знятий з обліку 05 вересня 2023 року (а.с. 6). Таким чином, у відповідності до положень п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 був зобов`язаний встати на військовий облік не пізніше 12 вересня 2023 року (включно).

Однак, судом достовірно встановлено, що у визначений строк ОСОБА_1 на військовий облік за новим місцем проживання не встав.

Таким чином, датою вчинення порушення Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 є 13 вересня 2023 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

19 травня 2024 року набрав чинності Закон України №3696 ІХ «Про внесення змін до КУпАП, щодо відповідальності за порушення привал військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами, правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19 травня 2024 року норми ч.3 ст.210 КУпАП не існувало.

Норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19 травня 2024 року, одночасно із вказівкою 60-денного строку для уточнення даних військовозобов`язаних щодо військового обліку.

Суд звертає увагу, на те, що і положення ч. 7 ст. 38 КУпАП, згідно яких Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення, набули чинності 19 травня 2024 року на підставі Закону України №3696 ІХ «Про внесення змін до КУпАП, щодо відповідальності за порушення привал військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та не можуть бути застосовані до вчиненого ОСОБА_1 13 вересня 2023 року порушення.

Також, варто зауважити, що згідно примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

При цьому, свій обов`язок з приводу оновлення (уточнення) даних, який визначений ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_1 виконав своєчасно, а саме до 15 липня 2024 року.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім цього, суд звертає увагу, що постанова № 1047 від 29.10.2024 року, яка постановлена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , з незрозумілих підстав підписана т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 (а.с. 5).

Зазначене свідчить про те, що оскаржувана постанова№ 1047 від 29.10.2024 винесена неуповноваженою особою, що є самостійною підставою для її скасування.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що постанова № 1047 від 29.10.2024 винесена неуповноваженою особою, а також те, що будь-які докази на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом достовірно встановлено, що при зверненні до суду з вказаним позовом позивачем було сплачено судовий збір на суму 484,48 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судових витрат по сплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 210, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністратвинирй позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП - задовольнити.

Постанову№ 1047 від 29.10.2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 09 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Т.А. Антіпова