Справа № 160/29534/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 грудня 2024 року Справа № 160/29534/24
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2022 №23 в частині зарахування на військову службу поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 полку №1 (3 обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП капрала поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 03.07.2023 № 808 о/с "По особовому складу" в частині звільнення від виконання обов`язків поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП капрала поліції ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_2 повернути позивача- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ресстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 виданий Царичанським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській обл. від 20 травня 2015 року до регіону несення служби.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 позовну заяву - залишено без руху.

Надано позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, із наведенням причин в обґрунтування пропуску такого строку із наданням відповідних доказів, які підтверджують неможливість вчинення позивачем дій щодо звернення до суду з даним позовом у строк, встановлений КАС України.

Ухвалою від 11.11.2024 суд наголосив, що позивач, згідно з матеріалами справи, почав вчиняти дії щодо захисту своїх прав (зокрема, укладення договору з адвокатом Паруль Ю.О. №13/09/2024) з метою подальшого звернення до суду з 13.09.2024.

Суд також зазначив, що відомості, які б підтверджували неможливість звернутися до суду з позовом в період з 16.12.2022 по 03.11.2024 (включно) в матеріалах позову відсутні. Позивачем не доведена безперервна участь в зоні бойових дій, починаючи з 16.12.2022, не доведено відсутність можливості ані фізично звернутися до суду, ані засобами поштового зв`язку, ані за допомогою адвоката. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Паруль Ю.О. 13.09.2024 укладено договір про надання правничої допомоги №13/09/2024. З листа-відповіді Департаменту патрульної поліції від 16.10.2024 вбачається, що 13.09.2024 адвокатом подано адвокатський запит щодо інформації стосовно позивача. Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів безпосередньої безперервної участі позивача в бойових діях, починаючи з 16.12.2022 та неможливості протягом майже двох років звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, враховуючи обізнаність позивача з оскаржуваними наказами, беручи до уваги, що починаючи з 13.09.2024 між позивачем та його представником існує домовленість про надання позивачу правової допомоги, а також те, що звернення до суду за захистом порушених прав відбулося лише 04.11.2024 (через майже два роки після прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2022 №23 та один рік та чотири місяці з дня прийняття наказу Департаменту патрульної поліції від 03.07.2023 № 808 о/с), суд зазначив, що причини пропуску строку звернення до суду, що наведені в заяві про поновлення такого строку, є такими, що не підтверджені відповідними доказами.

Представником позивача 25.11.2024 на виконання ухвали від 11.11.2024 надано до суду заяву про поновлення пропущеного строку, зміст якої фактично зводиться до обставин, наведених в первинній заяві позивача про поновлення строку, доданій до позову.

Так, представник позивача зазначає, що позивач 16 грудня 2022 року призваний на військову службу під час мобілізації. З вказаного періоду часу позивач приймає активну участь у бойових діях. Вказана обставина на даний час підтверджується посвідченням НОМЕР_5 . Інші докази, що підтверджують вказану обставину будуть надані після отримання письмових доказів з військової частини НОМЕР_1 . Позивач є учасником бойових дій, і відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС). Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, установлених ч. 2 ст. 122 КАС України.

Окрім цього, представник позивача зазначила, що документи, які підтверджують знаходження позивача на бойових позиціях разом із заявою надані бути не можуть. У зв`язку з чим, просила надати 30 днів для отримання зазначених документів та поновити строк для подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу по особовому складу від 03.07.2023 року №808 о/с ДПП та про визнання протиправним та скасуванням наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2022 №23, а також розгляд вказаної заяви проводити після надання документів, які підтверджують знаходження позивача на бойових позиціях.

Згідно з довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 №427, суддя Калугіна Н.Є. з 21.11.2024 по 06.12.2024 перебувала у щорічній відпустці, тому заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду розглянуто з дотриманням розумного строку.

Суд наголошує, що строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними та є обмеженими в часі.

Частиною 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі №320/2915/20 та ін.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду щодо оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2022 №23 в частині зарахування позивача на військову службу, а також наказу Департаменту патрульної поліції від 03.07.2023 № 808 о/с "По особовому складу" в частині звільнення позивача від виконання обов`язків.

Фактично звернення до суду відбулось лише 04.11.2024.

Разом з тим, позивач в заяві, наданій на усунення недоліків позовної заяви, в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду посилається на участь його в бойових діях, починаючи з 16.12.2022.

При цьому, зазначив, що вказане підтверджується посвідченням НОМЕР_5 , а інші докази будуть подані після отримання письмових доказів з військової частини НОМЕР_1 .

В заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач не вказав, чи були здійснені заходи щодо звернення до Військової частини НОМЕР_1 , з метою отримання вказаних доказів.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 , датований 04.11.2024 та підписаний представником позивача адвокатом Паруль Ю.О., в якому адвокат просила надати копію наказу військової частини №23 від 16.12.2022 та документи, що стали підставою для прийняття зазначеного наказу; будь-який документ, що підтверджує період часу перебування ОСОБА_1 на військовій службі та участь в бойових діях.

Суд вважає за необхідне вказати, що матеріали справи не містять доказів направлення вказаного адвокатського запиту Військовій частині засобами поштового зв`язку або у будь-який інший спосіб, як і доказів отримання Військовою частиною вказаного запиту.

Також позивачем не наведено жодних причин неможливості звернутися за правовою допомогою раніше, тобто, з моменту ознайомлення позивача з оскаржуваними наказами та до 13.09.2024 (укладення договору про надання правничої допомоги з Паруль Ю.О.); причин неможливості звернення представником позивача із адвокатським запитом щодо витребування необхідних доказів раніше, враховуючи наявність укладеного з 13.09.2024 з позивачем договору про надання правничої допомоги.

Щодо клопотання позивача про надання позивачу додаткового часу, суд зазначає, що вказане клопотання позивачем жодним чином не обґрунтоване. Так, не наведено жодних доводів щодо заходів, які позивачем вжиті з метою виконання вимог ухвали суду від 11.11.2024, не наведено ніяких обґрунтувань щодо того, які заходи вчинялися, або вчиняються задля отримання необхідних документів та не надано відповідних доказів вчинення вказаних дій.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 надано позивачу максимально можливий строк передбачений нормами КАС України, для усунення недоліків позовної заяви.

До того ж, як вже було зазначено, суддя Калугіна Н.Є. з 21.11.2024 по 06.12.2024 перебувала у щорічній відпустці, що також надало позивачу можливість використати додатковий час задля усунення недоліків позовної заяви.

Проте, станом на 09.12.2024 жодних додаткових доказів від позивача до суду не надійшло.

Щодо клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом, суд наголошує на такому.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацами першим, другим частини другої статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вже встановлено судом, звернення з адміністративним позовом відбулось з суттєвим порушенням строків, визначених частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Як вже зазначено вище, підставою для поновлення процесуального строку звернення до суду можуть бути обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Необхідним є наведення конкретних обставин та надання відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації своїх прав.

Жодних таких доказів позивачем до матеріалів справи не додано.

Суд зазначає, що з моменту виникнення у позивача права на звернення до суду з цим позовом позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду вчасно будь-яким способом, як то направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку, подання позову нарочно або звернення через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, або за допомогою представника.

Інших доводів, які б суттєво відрізнялись від тих, що вказані в заяві, доданій до позовної заяви, у заяві про поновлення строку звернення до суду від 25.11.2024 позивачем не наведено.

Доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, відповідно до вимог ухвали суду від 11.11.2024, позивачем не надано.

Тобто, фактично вимоги ухвали суду від 11.11.2024 в частині надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, із наведенням інших причин в обґрунтування пропуску такого строку із наданням відповідних доказів, які підтверджують неможливість вчинення позивачем дій щодо звернення до суду з даним позовом у строк, встановлений КАС України, позивачем не виконано.

Отже, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Згідно з частиною 3 статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський Суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Чуйкіна проти України» ((Заява № 28924/04) 13.01.2011) вказано, що «стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», п. п. 28- 36, Series A № 18)».

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30.08.2013 набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (див. рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

В рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 (17-рп/2011) зазначено, що «вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Крім того, відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, а останній не усунув недоліки позовної заяви у строк визначений судом та не продемонстрував готовність брати участь на цьому етапі розгляду його справи, тому позовна заява підлягає поверненю.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що згідно з приписами частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.169, ст. 294, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, зазначені ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до суду.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом - відмовити.

Позовну заяву - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Калугіна