Справа № 380/13438/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м. Львівсправа № 380/13438/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо повторного обмеження пенсії позивачу максимальним розміром з 01 серпня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром з 01 серпня 2021 року та здійснити виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою, з урахуванням висновків цього рішення;

- встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області строк в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили для подання звіту про виконання рішення;

- попередити Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262).

Зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі № 380/1848/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром з 01 грудня 2023 року з урахуванням раніше проведених виплат. Утім відповідач після того, як отримав вказане рішення суду, здійснив перерахунок пенсії позивачу, підняв розмір пенсії з 23610,00 грн до 26620,77 грн та повторно ввів обмеження пенсії максимальним розміром з 01 серпня 2021 року. Крім цього, із розрахунку пенсії від 25 квітня 2024 року станом на 01 травня 2024 року за пенсійною справою № чітко видно, що позивачу нараховано пенсію в розмірі 28187,77 грн, а виплачується 26620,77 грн.

Зазначені дії відповідача позивач уважає протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668) у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Проте суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах надав перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосував положення статті 2 Закону № 3668. На думку позивача, у спірному випадку застосуванню підлягають саме норми Закону № 2262 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668. Тому підстави для обмеження пенсійної виплати позивача з 01 серпня 2021 року максимальним розміром відсутні.

З огляду на вищенаведене адміністративний позов просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі № 380/13505/23 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконало. Розмір пенсії з 01 грудня 2023 року становить 24620,77 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі № 380/1848/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконало. Станом на 01 травня 2024 року підсумок пенсії (з надбавками) становить 28187,77 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії 26620,77 грн. Зобов`язання щодо подальшого перерахунку пенсії на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вказаним рішенням суду не покладено. Оскільки згадане рішення суду не містить кінцевої дати виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, нарахування здійснено до зміни умов пенсійного забезпечення з грудня 2023 року по квітень 2024 року. Станом на 01 травня 2024 року розмір пенсії позивача перевищував максимальний розмір пенсії, визначений статтею 43 Закону № 2262.

Відповідач зазначає, що відповідно до статті 43 Закону № 2262 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 оспорювані положення Закону № 2262 обмежено конкретним часовим періодом (з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року), тому вказане рішення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки такі стосуються обмеження розміру пенсії позивача за період, що розпочався 01 травня 2024 року.

Відповідач відзначає, що на сьогодні законодавче регулювання питання щодо обмеження розмірів пенсій, призначених за Законом № 2262, для зазначеної категорії осіб відсутнє. За цих обставин Міністерство соціальної політики України вважає (лист від 02 травня 2023 року), що з урахуванням мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022, а також частини першої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підлягають виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії, призначені з 12 квітня 2023 року особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Також відповідач зауважує, що позовна вимога позивача щодо здійснення перерахунку пенсії з 01 серпня 2021 року без обмеження її максимальним розміром є безпідставною, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області перерахунок пенсії станом на 01 серпня 2021 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 144 «Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів» не проводився.

Отже, на переконання відповідача, пенсія позивачу перерахована та виплачується відповідно до вимог законодавства.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відповідач вказує, що позивач не надав жодного доказу, що Головне управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області може ухилятися чи створювати перешкоди для виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у цій справі. Тому підстави для встановлення судового контролю відсутні.

З огляду на вищенаведене у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, в якій додатково, окрім аргументів, що вже наведені у позовній заяві, зазначає, що з 01 серпня 2021 року законодавством не встановлено обмежень щодо максимального розміру пенсій.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 01 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково; витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії усіх перерахунків пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 серпня 2021 року.

Витребувані докази відповідач подав разом з відзивом на позовну заяву.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону № 2262.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі № 380/13505/23, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2023 за № 222/4/165/323/782 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, в яку включено основні і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія), з 01.04.2019; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2023 за № 222/4/165/323/782 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, в яку включено основні і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія), з 01.04.2019 з урахуванням виплачених сум; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, у період з 05.03.2019 по 31.12.2019; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 05.03.2019 по 31.12.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, з урахуванням проведених раніше виплат.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі № 380/13505/23 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії позивача, що підтверджується перерахунком пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (пенсійна справа № -Міноборони) та розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за вказаною пенсійною справою.

Такий перерахунок пенсії позивача фактично здійснено з 01 грудня 2023 року.

Підсумок пенсії (з надбавками) становив 24620,77 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн.

Також зі змісту розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача видно, що розмір пенсії позивача (підлягало виплаті як зазначено в розрахунку) за період з серпня 2021 року по листопад 2021 року становив 18540,00 грн; за період з грудня 2021 року по червень 2022 року 19340,00 грн; за період з липня 2022 року по листопад 2022 року 20270,00 грн; за період з грудня 2022 року по листопад 2023 року 20930,00 грн.

Надалі рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі № 380/1848/24, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження з 01 грудня 2023 року пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність (максимальним розміром); зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 грудня 2023 року пенсію без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням здійснених раніше виплат.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі № 380/1848/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії позивача, що підтверджується перерахунком пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (пенсійна справа № -Міноборони).

Такий перерахунок пенсії позивача фактично здійснено з 01 травня 2024 року.

Підсумок пенсії (з надбавками) становить 28187,77 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 26620,70 грн.

Листом, копія якого міститься в матеріалах справи, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про те, що підстави для проведення перерахунку його пенсії без обмеження її максимальним розміром відсутні.

Позивач, уважаючи протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії з 01 серпня 2021 року максимальним розміром, звернувся з цим позовом до суду.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262).

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668 максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668 внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262, яку викладено в редакції Закону № 3668, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, урахував, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто, заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262, у спосіб викладення її в редакції Закону № 3668.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262 та положення частини першої статті 2 Закону № 3668 (у частині поширення її дії на Закон № 2262), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262.

Одночасно з цим положення статті 2 Закону № 3668 (у частині поширення її дії на Закон № 2262), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин, змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин (01 серпня 2021 року) була наявна колізія між Законом № 2262 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом № 3668 у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду.

На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Отже, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд під час вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19 та від 11 липня 2022 року у справі № 620/613/21, які суд ураховує на підставі вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Водночас суд ураховує, що Конституційний Суд України у рішенні від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 у справі № 3-102/2021 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону № 3668 зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року. Вказав, що приписи статті 2 Закону № 3668, зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, норма Закону № 3668, якою встановлений максимальний розмір пенсії, та який поширював свою дію на Закон № 2262, втратила чинність з 12 квітня 2023 року (через шість місяців з дня ухвалення вказаного вище рішення Конституційного суду України).

З огляду на наведене суд доходить висновку, що станом на момент чергового перерахунку пенсії позивача, який відбувся 01 травня 2024 року, у законодавстві України відсутня норма, яка обмежувала б пенсію позивача максимальним розміром.

Посилання відповідача на лист Міністерства соціальної політики України від 02 травня 2023 року суд відхиляє, оскільки листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 826/2426/16.

Оцінюючи у контексті наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин та висновків Верховного Суду фактичні обставини цієї справи, суд зазначає таке.

Позивач стверджує, що відповідач обмежив його пенсію максимальним розміром починаючи з 01 серпня 2021 року.

Суд погоджується із таким твердженням позивача, оскільки воно повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, з огляду на таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі № 380/13505/23 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення та з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року, за період 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року.

На виконання вказаного рішення суду відповідач 01 грудня 2023 року здійснив перерахунок пенсії позивача за період з квітня 2019 року по листопад 2023 року включно, підсумок пенсії (з надбавками) після перерахунку становив 24620,77 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн.

Водночас зі змісту розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача видно, що розмір пенсії позивача за період з серпня 2021 року по листопад 2021 року становив 18540,00 грн; за період з грудня 2021 року по червень 2022 року 19340,00 грн; за період з липня 2022 року по листопад 2022 року 20270,00 грн; за період з грудня 2022 року по листопад 2023 року включно 20930,00 грн.

З наведеного слідує, що після перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду від 06 вересня 2023 року у справі № 380/13505/23 відповідач з серпня 2021 року обмежував пенсію позивача максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, адже сума перерахованої пенсії становила 24620,77 грн, проте її виплата здійснювалася у розмірах, що відповідають десятьом прожитковим мінімумам, установленим для осіб, які втратили працездатність (за відповідні періоди).

Надалі, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі № 380/1848/24 зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу з 01 грудня 2023 року пенсію без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням здійснених раніше виплат.

Тобто рішенням суду від 29 лютого 2024 року у справі № 380/1848/24 відновлено право позивача на отримання пенсії без обмеження її максимальним розміром починаючи з 01 грудня 2023 року.

На виконання вказаного рішення суду відповідач 01 травня 2024 року здійснив перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром за період з 01 грудня 2023 року по квітень 2024 року включно, а з 01 травня 2024 року знову обмежив пенсію позивача максимальним розміром, а саме: підсумок пенсії (з надбавками) становить 28187,77 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 26620,70 грн.

Беручи до уваги викладені обставини, ураховуючи періоди, за які пенсія позивача обмежена максимальним розміром, а також рішення суду від 29 лютого 2024 року у справі № 380/1848/24, яким відновлено право позивача на отримання пенсії без обмеження її максимальним розміром за період з 01 грудня 2023 року по квітень 2024 року включно, суд визнає протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії позивача за період з 01 серпня 2021 року по 01 грудня 2023 року та починаючи з 01 травня 2024 року максимальним розміром.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд ураховує принцип верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також принцип ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З метою ефективного захисту порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, суд уважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити (з урахуванням проведених виплат) пенсію позивачу за період з 01 серпня 2021 року по 01 грудня 2023 року та починаючи з 01 травня 2024 року без обмеження її максимальним розміром.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою, з урахуванням висновків цього рішення суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною та фактично стосується порядку виконання судового рішення у цій справі. Крім того, зазначена позовна вимога може бути реалізована лише після здійснення перерахунку пенсії позивача та чіткого визначення відповідних сум, які були йому недоплачені.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд зазначає таке.

Відповідно до статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

За змістом частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, з огляду на зміст наведених процесуальних норм, КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки у судовому рішенні чітко визначено порядок і спосіб його виконання, а судове рішення, яке набрало законної сили, обов`язкове для виконання, у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення належить відмовити.

Як наслідок, не підлягає задоволенню і позовна вимога щодо попередження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

За змістом пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за подання цього позову до суду судовий збір не сплачував, а тому його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2021 року по 01 грудня 2023 року та починаючи з 01 травня 2024 року максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити (з урахуванням проведених виплат) пенсію ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2021 року по 01 грудня 2023 року та починаючи з 01 травня 2024 року без обмеження її максимальним розміром.

В решті позовних вимог відмовити.

У встановленні судового контролю за виконанням судового рішення відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна