Справа № 520/25644/24
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 грудня 2024 року № 520/25644/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Пенсійний фонд України про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту -позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач-1, ГУ ПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тесту відповідач-2, ГУ ПФУ в м. Києві), третя особа - Пенсійний фонд України (далі по тексту третя особа, ПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 19 серпня 2024 року О/р 61 (вих. від 20 серпня 2024 року № 31009/03-16) /основна вимога позову/.

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення з 27 грудня 2023 року нарахування і виплати ОСОБА_1 129 798 грн 50 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді відповідно до довідки Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/27/0/2-24;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 27 грудня 2023 року нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 129 798 грн 50 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді відповідно до довідки Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/27/0/2-24 /похідна вимога позову/;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві та отримувала з 04 вересня 2021 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене із суддівської винагороди згідно із довідкою Господарського суду м. Києва від 03 вересня 2021 року за № 08-36/118/21, розрахованої з посадового окладу судді місцевого суду (ці обставини вказані в оспорюваному рішенні Головного управління ПФУ в Харківській області, вони є безспірними і не потребують додаткового доведення).

27 грудня 2023 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 щодо забезпечення безперервності здійснення правосуддя найвищим судом у системі судоустрою України», яким розділ ХІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» доповнено, серед іншого пунктом 14-4, згідно із положеннями абз. 2 та 3 якого, судді, у тому числі Вищого господарського суду України, яким призначено розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», мають право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у порядку та розмірі, визначених ч. 3 ст. 142 цього Закону, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду».

Обов`язок щодо видачі документів для призначення/перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці, у тому числі Вищого господарського суду України, покладений на Верховний Суд.

20 березня 2024 року Верховним Судом було видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. № 11/27/0/2-24 про те, що станом на 27 грудня 2023 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 249 612 грн 50 коп.

Така довідка видана на виконання ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 щодо забезпечення безперервності здійснення правосуддя найвищим судом у системі судоустрою України».

На підставі вказаної довідки Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/270/2-24 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в м. Києві із заявою від 13 квітня 2024 року про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом від 16 травня 2024 року за вих. № 20034-18732/Д-02/8-2600/24 Головне управління ПФУ в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що на виконання вимог ч. 4 ст. 142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», розмір щомісячного довічного грошового утримання складає 129 798 грн 50 коп. (було здійснено відповідний перерахунок).

Однак, 19 серпня 2024 року Головним управлінням ПФУ в Харківській області прийнято рішення О/р 61 (вих. від 20 серпня 2024 року № 31009/03-16) про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із вказаною вище довідкою Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/27/0/2-24.

Правові висновки про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, Головне управління ПФУ в Харківській області обґрунтувало тим, що ОСОБА_1 пішла у відставку з посади судді Господарського суду м. Києва, а зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на аналогічній посаді, не відбулося.

Таким чином, підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Верховного Суду від 20 березня 2024 року за № 1127/0/2-24 відсутні.

Також, у рішенні ОСОБА_1 роз`яснено про можливість оскарження рішення відповідно до чинного законодавства.

Позивачка вказує, що вказане рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 19 серпня 2024 року О/р 61 (вих. від 20 серпня 2024 року № 31009/03- 16) грубо суперечить п. 14-3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», оскільки при переведенні ОСОБА_1 з посади судді Вищого господарського суду України на посаду судді Господарського суду міста Києва, відповідно до вказаної норми права, за нею зберігся статус, рівень грошового забезпечення та рівень соціально-побутового забезпечення, який прирівнюється до суддів вищих спеціалізованих судів (в даному випадку Вищого господарського суду України).

Головним управлінням ПФУ в Харківській області протиправно їй відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно із довідкою Верховного Суду від 20 березня 2024 року за № 1127/0/2-24.

В подальшому, а саме на початку вересня 2024 року ОСОБА_1 одержала від Головного управління ПФУ в м. Києві лист від 05 вересня 2024 року за вих. № 26000-0504-8/173235, у якому міститься інформація, що у позивача виникла переплата довічного утримання суддів за період з 27 грудня 2023 року по 31 серпня 2024 року в розмірі 423 729 грн 29 коп.

ОСОБА_1 запропоновано протягом місяця в добровільному порядку повернути відповідну переплату, а також роз`яснено про наявність у органів Пенсійного фонду права на звернення до суду з позовом про відшкодування надміру виплачених сум.

Внаслідок проведення досить простих аналітичних досліджень стає зрозуміло, що відповідна переплата за період з 27 грудня 2023 року (дата, яка вказана в довідці Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/270/2-24) по 31 серпня 2024 року (дата перевірки пенсійної справи позивача органами Пенсійного фонду) в розмірі 423 729 грн 29 коп. виникла у зв`язку з незаконним ухваленням Головним управлінням ПФУ в Харківській області оспорюваного ОСОБА_1 рішення від 19 серпня 2024 року О/р 61 (вих. від 20 серпня 2024 року № 31009/03-16).

Очевидно, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 27 грудня 2023 року припинило нарахування і виплату ОСОБА_1 129 798 грн 50 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді відповідно до довідки Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/27/0/2- 24.

ОСОБА_1 переконана, що такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві також є незаконними, а тому у цій позовній заяві заявляється похідна вимога позову до цього управління про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушених прав позивача.

Ухвалою суду від 18.09.2024 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник відповідач-1, у встановлений законом строк, правом надати відзив не скористався.

Представником відповідача-2 надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 13.04.2024 щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Верховного суду м. Київ від 20.03.2024 за № 1127/0/2-24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 27.12.2023 відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 за №1402-VIII (далі - Закон №1402).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.08.2024 № 61 гр. ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та з огляду на наступне:

Громадянка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує з 04.09.2021 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене із суддівської винагороди згідно із довідкою Господарського суду м. Києва від 03.09.2021 за №08-36/118/21, розрахованої з посадового окладу судді місцевого суду, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, розташованому у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб, відповідно до Закону №1402.

Згідно із трудовою книжкою ОСОБА_1 була звільнена 03.09.2021 з посади судді Господарського суду м. Києва у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Суддівська винагорода згідно із довідкою Господарського суду м. Києва від 03.09.2021 за №08-36/118/21 розрахована з посадового окладу, який відповідає базовому розміру посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, розташованому у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб відповідно до Закону №1402.

Відповідно до ст. 142 Закону №1402 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Оскільки позивачка пішла у відставку з посади судді Господарського суду м. Києва, а зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на аналогічній посаді, не відбулося, підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Верховного суду м. Київ від 20.03.2024 за № 1127/0/2-24 відповідно до Закону №1402 - немає.

Враховуючи вищевикладене, за результатами розгляду заяви від 13.04.2024 за №5291, відмовлено гр. ОСОБА_1 у перерахунку Громадянка ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із зверненням через вебпортал Пенсійного фонду України №ВЕБ-26002-Ф-С-24-074010 від 24.04.2024, яке зареєстроване 24.04.2024 №18732/Д-2600-24 щодо надання роз`яснення, щодо відсутності встановлення нового розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі Довідки Верховного суду.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.05.2024 №20034-18732/Д-02/8-2600/24 надано роз`яснення на звернення Позивачки та зазначено наступне:

Пунктом 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402) передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 пункт 25 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

До 18.02.2020 року дати ухвалення зазначеного Рішення Конституційного Суду України положення пункту 25 розділу ХІІ Закону № 1402, згідно з якими розмір суддівської винагороди судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання або не був призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом № 1402, визначається відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №2453), були чинними.

Згідно з частиною третьою статті 133 Закону № 2453 та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, десятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом. Відповідно до частини четвертої статті 133 зазначеного Закону посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: судді апеляційного суду - 1,1; судді вищого спеціалізованого суду - 1,2; судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.

З 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону №1402, згідно з якою розмір щомісячного довічного грошового утримання не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу.

Питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини четвертої статті 142 Закону № 1402 - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

На підставі заяви від 13.04.2024 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та згідно довідки суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від №1127/0/2-24 від 20.03.2024 гр. ОСОБА_1 з 27.12.2023 проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання склав 129798,50 грн.

Представник третьої особи, у встановлений судом строк, правом надати пояснення не скористався.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Постановою Верховної Ради України від 21 червня 2012 року № 5012-VI ОСОБА_1 була обрана на посаду судді Вищого господарського суду України.

В рамках проведення судової реформи 02 червня 2016 року внесені зміни до Конституції України (щодо правосуддя) та ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Зокрема, п. 7 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 02 червня 2026 року) було передбачено припинення діяльності, у тому числі Вищого господарського суду України, з дня початку роботи Верховного Суду.

На виконання вимог ч. 3 ст. 82 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній станом на 08 листопада 2018 року), рішенням Вищої ради правосуддя від 08 листопада 2018 року № 3380/0/15-18 ОСОБА_1 була переведена на посаду судді Господарського суду міста Києва без конкурсу у зв`язку з припиненням роботи Вищого господарського суду України, в якому суддя обіймала посаду судді.

Відповідно до п. 14-3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судді, у тому числі Вищого господарського суду України, переведені до інших судів, а також ті, які виявили бажання звільнитися у відставку, за статусом, рівнем грошового забезпечення та рівнем соціально-побутового забезпечення прирівнюються до суддів вищих спеціалізованих судів.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 26 серпня 2021 року № 1867/0/15-21 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві та отримувала з 04 вересня 2021 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене із суддівської винагороди згідно із довідкою Господарського суду м. Києва від 03 вересня 2021 року за № 08-36/118/21, розрахованої з посадового окладу судді місцевого суду. Вказані обставини вказані в оспорюваному рішенні Головного управління ПФУ в Харківській області та не заперечуються сторонами.

20 березня 2024 року Верховним Судом було видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. № 11/27/0/2-24 про те, що станом на 27 грудня 2023 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 249 612 грн 50 коп.

Така довідка видана на виконання ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 щодо забезпечення безперервності здійснення правосуддя найвищим судом у системі судоустрою України».

На підставі вказаної довідки Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/270/2-24 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в м. Києві із заявою від 13 квітня 2024 року про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом від 16 травня 2024 року за вих. № 20034-18732/Д-02/8-2600/24 Головне управління ПФУ в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що на виконання вимог ч. 4 ст. 142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», розмір щомісячного довічного грошового утримання складає 129 798 грн 50 коп.

Однак, 19 серпня 2024 року Головним управлінням ПФУ в Харківській області прийнято рішення О/р 61 (вих. від 20 серпня 2024 року № 31009/03-16) про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із вказаною вище довідкою Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/27/0/2-24.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Законом України, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIІІ).

Відповідно до ч.1,2,3 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У відповідності до ч.3, 4 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII передбачав, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України дійшов до висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

В свою чергу, відповідно до пункту 7 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховних Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку. До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Вказаними положеннями законодавець фактично визначив певну категорію суддів, а саме: суддів ВССУ, ВАСУ, ВГСУ, для яких до припинення діяльності цих судів усупереч конституційній гарантії матеріального забезпечення суддів як елементу їх незалежності та принципу єдиного статусу суддів вибірково встановив інший (менший) розмір винагороди судді, визначений Законом №2453-VI, порівняно з суддями, яким винагороду судді визначено Законом №1402 (Зазначена позиція відображена в абзаці 8 пункту 8.1 Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2024 №3-p(II)/2024).

Вказаним Законом розділ ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 доповнено, серед іншого, пунктом 14-3 наступного змісту:

« 14-3. Судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду У країни, переведені до інших судів, а також ті, які виявили бажання звільнитися у відставку, за статусом, рівнем грошового забезпечення та рівнем соціально-побутового забезпечення прирівнюються до суддів вищих спеціалізованих судів».

Таким чином, законодавець відновив гарантії суддівської незалежності в частині належного матеріального забезпечення у тому числі, для тих суддів ВССУ, ВГСУ та ВАСУ, які виявили бажання перевестись до інших судів.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2024 №3-р(II)/2024 визнано таким, що не відповідає Конституції України окремий припис пункту 7 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 зі змінами в тім, що він установлює для суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України до припинення діяльності цих судів гарантії, визначені Законом №2453, зокрема винагороду судді.

У вказаному Рішенні Конституційний Суд України також зазначив, що для суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України, які звільнилися у відставку до або після ухвалення Закону №3481, гарантії незалежності визначено Законом №1402 з дня набрання чинності Законом №3481 (абзац 6 пункту 8.1 мотивувальної частини Рішення).

На виконання вимог ч. 3 ст. 82 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній станом на 08 листопада 2018 року), рішенням Вищої ради правосуддя від 08 листопада 2018 року № 3380/0/15-18 ОСОБА_1 була переведена на посаду судді Господарського суду міста Києва без конкурсу у зв`язку з припиненням роботи Вищого господарського суду України, в якому суддя обіймала посаду судді.

Відповідно, починаючи з 27.12.2023 за статусом, рівнем грошового забезпечення та рівнем соціально-побутового забезпечення ОСОБА_1 прирівняна до суддів вищих спеціалізованих судів, базовий розмір посадового окладу яких становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, із застосуванням коефіцієнту 1,25.

Така довідка видана на виконання ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 щодо забезпечення безперервності здійснення правосуддя найвищим судом у системі судоустрою України».

Враховуючи викладене, Верховний Суд видав ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 20 березня 2024 року за вих. № 11/270/2-24

Відповідачами не враховано, що положення пункту 14-3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлюють імперативну вимогу щодо прирівняння за статусом, рівнем грошового забезпечення та рівнем соціально-побутового забезпечення до суддів вищих спеціалізованих судів тих суддів ВАСУ, ВССУ, ВГСУ, які виявили бажання бути переведеними до інших судів.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 24.06.1999 №6-рп/99, від 20.03.2002 №5-pn/2002, від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 3.06.2013 №3-рп/2013, від 8.06.2016 №4-рп/2016, від 4.12.2018 №11-р/2018 наголошував на важливості належного матеріального та соціального забезпечення суддів й недопустимості будь-якого зниження рівня цієї гарантії незалежності суддів, що спрямовано на обмеження будь-якого впливу на суд, гарантування незалежного правосуддя та здійснення судочинства на основі принципів і приписів Конституції України, а також реалізацію конституційного права на судовий захист.

У Рішенні від 15.04.2020 №2-р(II)/2020 Конституційний Суд України підсумував, що «однією з гарантій незалежності суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, яке має гарантувати здійснення справедливого, незалежного, безстороннього правосуддя, а також, що гарантії незалежності судді, включаючи заходи щодо його матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів і не можуть бути скасовані чи зменшені іншими нормативними актами» (абзац одинадцятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Отже, на важливості належного матеріального забезпечення всіх суддів й недопустимості будь-якого зниження рівня цієї гарантії незалежності суддів Конституційний Суд України наголошував і до прийняття останнього рішення від 26.03.2024 №3-p(II)/2024.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 19 серпня 2024 року О/р 61 (вих. від 20 серпня 2024 року № 31009/03-16)

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, то суд відзначає, що ГУ ПФУ було вчинено активні дії припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 129 798 грн 50 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді відповідно до довідки Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/27/0/2-24, у зв`язку з чим, відсутні підставі для визнання протиправною бездіяльності, але, у той же час, наявні підстави для визнання протиправними дій владного суб`єкта з відмови позивачу нарахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 27 грудня 2023 року нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 129 798 грн 50 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді відповідно до довідки Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/27/0/2-24, суд зазначає наступне.

Окрім цього, суд зазначає, що позивачем заявлено вимогу про зобов`язання "нараховувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці", проте ця вимога є передчасною з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

З огляду на наведене, вказана позовна вимога ("нараховувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці") є такою, що спрямована на майбутнє, тобто на відносини, відносно яких на даний момент відсутні докази того, що вони будуть порушені суб`єктом владних повноважень, оскільки предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивача.

Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року прийшов до правового висновку про те, що відповідно до ч. 1 статті 2, п.п. 6, 8 ч. 1 статті 3, ч. 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

За таких обставин, суд зазначає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Враховуючи викладене, задоволенню підлягає вимога позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 27 грудня 2023 року нарахувати і виплатити ОСОБА_1 129 798 грн 50 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді відповідно до довідки Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/27/0/2-24

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві третя особа - Пенсійний фонд України про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 19 серпня 2024 року О/р 61 (вих. від 20 серпня 2024 року № 31009/03-16).

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення з 27 грудня 2023 року нарахування і виплати ОСОБА_1 129 798 грн 50 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді відповідно до довідки Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/27/0/2-24.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) з 27 грудня 2023 року нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) 129 798 грн 50 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді відповідно до довідки Верховного Суду від 20 березня 2024 року за вих. № 11/27/0/2-24.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09 грудня 2024 року.

Суддя Бадюков Ю.В.