Справа № 400/15324/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/15324/23

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення в період з 09.12.2016 до 28.02.2018, включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 09.12.2016 до 28.02.2018, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 50514,11 грн;

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.06.2020, включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити індексацію-різницю в розмірі 4001,37 грн в місяць у загальній сумі 111 996,62 грн. за період з 01.03.2018 по 27.06.2020, включно, відповідно до положень абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі- Порядок №1078).

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час проходженні військової служби йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 09.12.2016 до 28.02.2018, позивач, покликаючись на абзаци 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, вважає, що базовим місяцем, при її розрахунку, повинен бути січень 2008 року, оскільки на законодавчому рівні, посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та до 01.03.2018 підвищення не відбувалося.

При цьому, посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, позивач наголошував на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку Військової частини, щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними.

Вимоги стосовно періоду з 01.03.2018 по 27.06.2020 ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року був меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в тому місяці, тож в силу абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 відповідач був зобов`язаний із 1 березня 2018 року виплачувати йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі: 4001,37 грн щомісяця як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу, яка у загальному розмірі за спірний період становить 111 996,62 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 09.12.2016 до 28.02.2018.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 27.06.2020 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.06.2020, включно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 4001,37 грн. щомісяця, у загальній сумі 111 996,62 грн суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 09.12.2016 до 28.02.2018 із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Водночас, суд визнав передчасною вимогу про обов`язок відповідача виплатити індексацію грошового забезпечення, за вищевказаний період, у конкретній визначеній позивачем сумі, зазначивши, що це є компетенцією органу, в якому, останній проходив службу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог стосовно виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 27.06.2020 у фіксованому розмірі суд виходив із того, що у суду відсутні повноваження щодо самостійного обрахунку розміру індексації.

За таких обставин, на думку суду, належним способом захисту порушених прав є визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить його змінити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 та у постанові від 22.06.2023 у справі 520/6243/22, зазначає про помилковість позиції суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі за період з 01.03.2018 по 27.06.2020, на підставі абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Скаржник зазначає, що застосований судом спосіб захисту не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, а також не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини.

На думку скаржника, абзац п`ятий судового рішення слід змінити, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, за період з 01.03.2018 по 27.06.2020 у фіксованому розмірі 4001,37 грн., а всього в загальній сумі 111996,62 грн.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема у ВЧ НОМЕР_1 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.06.2020 № 110-РС молодший сержант ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З 27.06.2020 вважати таким, що здав справи та посаду та з 30.06.2020 зняти з усіх видів забезпечення.

Під час проходженні військової служби йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 по справі №400/4137/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 27.06.2020.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 09.12.2016 по 27.06.2020, враховуючи з квітня 2018 року базовий місяць - березень 2018 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2021 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №400/4137/20 змінено, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 27.06.2020, включно.

На виконання рішення суду ВЧ НОМЕР_1 виплатила на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.12.2016 до 27.06.2020, із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цій (базового місяця) січень 2016 року в сумі 4050,15 грн.

Вважаючи протиправним застосування січня 2016 року базовим місяцем під час обрахунку індексації за період з 09.12.2016 до 28.02.2018, а також вважаючи протиправною бездіяльність стосовно не виплати індексації у фіксованому розмірі у період з 01.03.2018 по 27.06.2020, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Виходячи з доводів апеляції, можна відзначити, що спірним питанням є наявність/відсутність у позивача права на виплату індексації-різниці, так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення за період 01.03.2018 по 27.06.2020 у фіксованому розмірі 4001,37 грн., а всього в загальній сумі 111996,62 грн.

Позивач, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі наполягає на тому, що він має право на виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі, починаючи з місяця підвищення окладів, тобто з березня 2018 року і для цього є умови, встановлені абзацами 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Вирішуючи наведені доводи скаржника колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21 щодо підстав виплати та розміру так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні.

У цій справі Верховний Суд скасував рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та направив справу до суду першої інстанції на новий розгляд, визначивши коло питань, які не були досліджені судами попередніх інстанцій під час вирішення спору.

При цьому, суд касаційної інстанції керувався такими мотивами.

З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Так, системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Провівши системне і цільове тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078, Верховний Суд дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу, військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Виходячи з наведених правових висновків Верховного Суду, у контексті спірних правовідносин, у суду виникає обов`язок встановити співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суми індексації, що мала скластися в цьому місяці.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У березні 2018 року прожитковий мінімум становив 1762 грн.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до приписів абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078, даних Мінстатистики щодо індексів споживчих цін, сума індексації за березень 2018 року розраховується: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 слід помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,*253,30%/100), та становить 4 463,15 грн.

Отже, для встановлення обставин підвищення розміру грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру), колегія використала, наявний в матеріалах справи витяг з розрахунково-платіжних відомостей щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2018 рік.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 12.12.1991 «грошовий дохід» включає в себе усі складові його грошового забезпечення, а не лише посадовий оклад.

За аналізом даного витягу, грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становило 9108,23 грн, в березні 2018 року 9563,28 грн.

За таких умов, розмір збільшення грошового доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року становить 455,05 грн. (9563,28 грн. - 9108,23 грн.).

Таким чином, враховуючи приписи абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 сталий щомісячний розмір індексації ОСОБА_1 з березня 2018 року до дати звільнення становить 4008,10 грн. (4463,15 грн. 455,05 грн.).

Провівши відповідний розрахунок, колегія суддів дійшла висновку, що розмір невиплаченої позивачу індексації за період з 01.03.2018 по 27.06.2020 становить: 108218,70 (4008,10 грн. * 27 місяців (з березня 2018 по травень 2010 включно) + 3491,10 грн. (27 днів роботи в червні 2020 року (4008,10 / 31 *27), а всього 111 709,80 грн.

При цьому, розрахунок індексації за 27 днів червня 2020 року здійснений з урахуванням приписів пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міноборони України від 07.06.2018 № 260, відповідно до якого розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Сформовані судом висновки та здійснені розрахунки підтверджують часткову обґрунтованість доводів скаржника про наявність підстав для нарахування та виплати індексації різниці за період з 01.03.2018 по 27.06.2020 у фіксованому розмірі 4008,10 грн. та всього в сумі 111 709,80 грн.

Саме в такий спосіб, на думку суду апеляційної інстанції слід захистити права позивача, передусім враховуючи те, що спірна сума індексації різниці позивачу не нараховувалася.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині мають бути задоволені частково, оскільки, останній, вважав, що його порушене право повинно бути захищено шляхом нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4001,37 грн. в місяць за спірний період та виплата її у загальній сумі 111 996,62 грн.

У відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд неправильно розтлумачив законодавство, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені позовних вимог із прийняттям постанови про часткове задоволення позову в цій частині.

За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводився.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог виплати ОСОБА_1 щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 4001,37 грн щомісяця, у загальній сумі 111 996,62 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4008 (чотири тисячі вісім) грн. 70 коп. в місяць за період з 01.03.2018 по 27.06.2020, включно, у загальній сумі 111709,80 (сто одинадцять тисяч сімсот дев`ять) грн. 80 коп., відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 09.12.2024.