Справа № 320/58604/24
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

11 грудня 2024 року №320/58604/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Конверс Лінкс" про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Конверс Лінкс" із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить суд:

- заборонити ГУ ДПС у м. Києві вчиняти будь-які дії, які є наслідком визнання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним №1900025 від 01.07.2019; №1900033 від 01.07.2019; №1900035 від 01.07.2019; №1900036 від 01.07.2019; №1900037 від 01.07.2019; №1900030 від 01.07.2019; №1900041 від 01.07.2019; №1900024 від 01.07.2019; №1900029 від 01.07.2019; №1900026 від 01.07.2019; №1900028 від 01.07.2019; №1900027 від 01.07.2019; №1900040 від 01.07.2019; №1900117 від 01.07.2019; №1900114 від 01.07.2019; №1900031 від 01.07.2019; №1900115 від 01.07.2019; №1900023 від 01.07.2019 не діючими та будь-яких інших дій, які обумовлені таким невизнанням та спрямовані на зупинення, обмеження, перешкоджання господарської діяльності ТОВ «КОНВЕРС ЛІНКС»;

- заборонити ГУ ДПС у м. Києві відмовляти/блокувати/зупиняти в реєстрації подані ТОВ «КОНВЕРС ЛІНКС» акцизні накладні або не приймати їх з підстав відсутності в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального даних щодо дії ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним №1900025 від 01.07.2019; №1900033 від 01.07.2019; №1900035 від 01.07.2019; №1900036 від 01.07.2019; №1900037 від 01.07.2019; №1900030 від 01.07.2019; №1900041 від 01.07.2019; №1900024 від 01.07.2019; №1900029 від 01.07.2019; №1900026 від 01.07.2019; №1900028 від 01.07.2019; №1900027 від 01.07.2019; №1900040 від 01.07.2019; №1900117 від 01.07.2019; №1900114 від 01.07.2019; №1900031 від 01.07.2019; №1900115 від 01.07.2019; №1900023 від 01.07.2019;

- заборонити вчиняти будь-які дії третім особам, що спрямовані на зупинення, обмеження, перешкоджання здійснення господарської діяльності ТОВ «КОНВЕРС ЛІНКС» внаслідок визнання ГУ ДПС у м. Києві не діючими ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним №1900025 від 01.07.2019; №1900033 від 01.07.2019; №1900035 від 01.07.2019; №1900036 від 01.07.2019; №1900037 від 01.07.2019; №1900030 від 01.07.2019; №1900041 від 01.07.2019; №1900024 від 01.07.2019; №1900029 від 01.07.2019; №1900026 від 01.07.2019; №1900028 від 01.07.2019; №1900027 від 01.07.2019; №1900040 від 01.07.2019; №1900117 від 01.07.2019; №1900114 від 01.07.2019; №1900031 від 01.07.2019; №1900115 від 01.07.2019; №1900023 від 01.07.2019.

Заява мотивована тим, що основним видом господарської діяльності ТОВ "Конверс Лінкс" є роздрібна торгівля пальним, для здійснення якої товариством були отримані ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Заявник стверджує, що представниками Головного управління ДПС у м. Києві було безпідставно видалено з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію щодо наявності та строку дій ліцензій товариства на право роздрібної торгівлі пальним №1900025 від 01.07.2019; №1900033 від 01.07.2019; №1900035 від 01.07.2019; №1900036 від 01.07.2019; №1900037 від 01.07.2019; №1900030 від 01.07.2019; №1900041 від 01.07.2019; №1900024 від 01.07.2019; №1900029 від 01.07.2019; №1900026 від 01.07.2019; №1900028 від 01.07.2019; №1900027 від 01.07.2019; №1900040 від 01.07.2019; №1900117 від 01.07.2019; №1900114 від 01.07.2019; №1900031 від 01.07.2019; №1900115 від 01.07.2019; №1900023 від 01.07.2019, оскільки вказані ліцензії є діючими відповідно до положень статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", якою передбачено продовження строку дії ліцензій до скасування або припинення на території України воєнного стану.

При цьому заявник наголосив на тому, що ТОВ "Конверс Лінкс" має статус критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період підприємства та має діючі договори поставки пального, укладені з ТОВ "Глобал Сейл" (договір поставки №203/ГС-18 від 02.07.2018) та ТОВ "Вєнтус Ресурс" (договори поставки №30/КС-23 від 01.03.2023 та №82/КС-23 від 30.06.2023).

Заявник повідомив, що відсутність діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним унеможливлює введення товариством основного виду господарської діяльності, що, в свою чергу, зумовить втрату ним прибутку, неможливість виконання обов`язків перед вказаними контрагентами та втрату бюджетних надходжень через несплату податку на прибуток.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Конверс Лінкс" про забезпечення позову до подання позовної заяви здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятої Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 87640690) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92270719) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

Суд звертає увагу на те, що обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник вказує про протиправні, на його думку, дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо видалення з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформації щодо чинності ліцензій товариства на право роздрібної торгівлі пальним №1900025 від 01.07.2019; №1900033 від 01.07.2019; №1900035 від 01.07.2019; №1900036 від 01.07.2019; №1900037 від 01.07.2019; №1900030 від 01.07.2019; №1900041 від 01.07.2019; №1900024 від 01.07.2019; №1900029 від 01.07.2019; №1900026 від 01.07.2019; №1900028 від 01.07.2019; №1900027 від 01.07.2019; №1900040 від 01.07.2019; №1900117 від 01.07.2019; №1900114 від 01.07.2019; №1900031 від 01.07.2019; №1900115 від 01.07.2019; №1900023 від 01.07.2019, з огляду на продовження строку дії вказаних ліцензій відповідно до положень статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

При цьому заявник вказує, що має намір у подальшому подати позовну заяву щодо визнання діючими вказаних ліцензій, поновлення даних в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального, а також визнання протиправними дій представників контролюючого органу.

У свою чергу, суд зауважує, що вищевказане може бути встановлено виключно при розгляді справи по суті.

Отже, обґрунтування вказаної заяви по суті тотожне обґрунтуванню позовних вимог, які будуть заявлені позивачем у позовній заяві, а застосування судом заходів забезпечення позову, про які просить заявник, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову.

Суд звертає увагу на те, що заявник не надав доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити здійснення господарської діяльності товариства або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, як і не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів заявника після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому.

Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, та на які він посилається у заяві про забезпечення позову.

Суд наголошує на тому, що спосіб забезпечення позову, обраний заявником, є фактично вирішенням справи по суті на період розгляду справи, що є неприпустимим.

Водночас ймовірне настання певних негативних наслідків для заявника у спірних правовідносинах ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову. Адже чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом оскарження відповідних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чи відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав позивача, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

Виходячи з аналізу матеріалів заяви про забезпечення позову, суд звертає увагу, що заявником не наведено обставин, які є підставою для забезпечення позову, а саме обставин, які б свідчили про існування вже небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтовано причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів заявника після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрито у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав заявника у майбутньому, тому суд вважає відсутніми підстави для задоволення даної заяви про забезпечення позову.

Виходячи з викладених заявником обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Конверс Лінкс" про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви.

2. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.