Справа № 524/11872/24
Суддя: Фролова В. О.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/183/89/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Фролової В.О., розглянувши у письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: поліцейський 2 взводу 1 роти УПП батальйону Патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Матяш Максима Віталійовича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 01.10.2024,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: поліцейський роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Матяш Максима Віталійовича, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3172640 від 01 жовтня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за

ч.2 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 жовтня 2024 року, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 передано до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за підсудністю.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року відкрито провадження у адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 01 жовтня 2024 року, о

12 год. 40 хв. поліцейський 2 взводу 1 роти УПП Батальйону патрульної поліції в

м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Матяш М.В. склав щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки на його думку, позивач, керуючи транспортним засобом Nissan Rogue, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Першотравневій біля буд. 23 м. Кременчука, не подав своєчасно світловий показник відповідного напряму при повороті праворуч на 50 метрів, чим порушив п. 9.4 Правил дорожнього руху несвоєчасне подання попереджувальних сигналів та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач зазначив про відсутність належних та достовірних доказів, які б свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки опис адміністративного правопорушення сам по собі не може бути доказом вчинення особою такого адміністративного правопорушення. Посилання в оскаржуваній постанові на бк 476205 відео реєстратор 6534 не можуть відображати реальну відстань, на якій знаходився автомобіль позивача, коли був включений відповідний показник повороту. Інших доказів, які б фіксували відстань у метрах до моменту включення позивачем показника повороту та підтверджували, що вона складає менше 50 метрів, в оскаржуваній постанові не зазначено.

03 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення є законною і складеною з урахуванням норм діючого законодавства. Вважає, що в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, переглянувши надане відповідачем відео, дійшов наступних висновків.

Так, за змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення ч.2 ст.122 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП передбачено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Так, посадовою особою відповідача протокол про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП. Однак це не звільняє відповідача від обов`язку довести законність та обґрунтованість прийнятого рішення.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 9.4 ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до основних положень про докази, закріплених у КАС України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем не надано суду жодних беззаперечних доказів того, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху, заперечення позивача щодо відсутності в його діях порушень ПДР, нічим не спростовані.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратори та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача.

Так, встановлено, що 01 жовтня 2024 року, поліцейським 2 взводу 1 роти УПП Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Матяш М.В. винесено постанову ЕНА № 3172640 від 01 жовтня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до змісту постанови, 01 жовтня 2024 року, о 12 год. 40 хвил. водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (посвідчення водія НОМЕР_2 ), керуючи транспортним засобом NISSAN ROUGE НОМЕР_3 в населеному пункті не подав світловий показник відповідного напрямку при повороті праворуч на 50 метрів, чим порушив п.9.4 Правил дорожнього руху, а саме несвоєчасно подав попереджувальний сигнал.

В межах розгляду даної справи судом досліджено відеозаписи, (файли з назвою IMG 2730, video id: НОМЕР_4 , video id: НОМЕР_5 , video id: НОМЕР_6 ) з відеореєстратора службового автомобіля та портативного відеореєстратора поліцейського, та встановлено автомобіль NISSAN ROUGE, державний номер НОМЕР_3 , який:

на 00:01 секунді відеозапису подає сигнал покажчиком повороту праворуч (12:40:52 01-10-2024);

на 00:04 секунді відеозапису виконує поворот праворуч (12:40:55);

на 00:35 секунді відеозапису транспортний засіб NISSAN ROUGE НОМЕР_3 зупиняється, на вимогу працівників поліції.

Таким чином, вказаним записом зафіксовано здійснення транспортним засобом повороту праворуч через 3 секунди після подання сигналу покажчиком повороту.

Судом також досліджено відеозапис портативного відеореєстратора поліцейського, яким зафіксовано повідомлення працівником поліції причини зупинки, зокрема порушення п. 9.4 Правил дорожнього руху, повідомлення про права правопорушника, роз`яснення процедури та порядку оскарження, вручення складених постанов про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи наданий відповідачем відеозапис, у сукупності із іншими доказами по справі, слід зазначити, що посилання позивача на недоведеність суб`єктом владних повноважень несвоєчасного подання позивачем сигналу покажчиком повороту перед маневром направо відповідно до встановленої п. 9.4. ПДР дистанції менше ніж за 50 метрів, не може бути прийняте судом, з огляду на наступне.

Так, водій, керуючи транспортним засобом, приймає рішення щодо відповідного маневру, з урахуванням свого водійського досвіду, у відповідності до Правил дорожнього руху, з урахуванням певної обстановки на дорозі, а тому, водій при поданні заздалегідь сигналу покажчиками повороту, здійснює заміри такої відстані, з урахуванням відповідних орієнтирів на дорозі.

З огляду на зазначене, слушним є посилання відповідача, щодо прив`язки при оцінці дистанції на якій позивач подав сигнал покажчиком повороту до електроопори освітлення, які за загальним правилом розташовуються понад дорогою на дистанції 35-45 метрів. Враховуючи викладене, а також здійснення повороту ОСОБА_2 направо через 3 с. після подання сигналу покажчиком повороту, з урахуванням середньої швидкості руху зазначеного транспортного засобу, доводи позивача про завчасне подання сигналу покажчиками повороту перед маневром є безпідставними.

Тобто, наявні в матеріалах справи відеодокази, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми, у сукупності з встановленими обставинами, викладеними в оскаржуваній постанові дають можливість достеменно встановити, що позивачем ОСОБА_1 порушено правила користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху, спростовують доводи позивача про відсутність правопорушення.

Отже, проаналізувавши викладене, по при те, що тягар доказування у даній категорії справ покладається на відповідача, а всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд вважає, що позивач дійсно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище рішення) набрав чинності Закон України № 596-VІІІ від 14 липня 2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596- VІІІ від 14 липня 2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Законом № 596-VІІІ від 14 липня 2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Таким чином, працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VІІІ від 14 липня 2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Отже, виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться, ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме - порушення п. 9.4 Правил дорожнього руху України, за вчинення якого

ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи той факт, що правопорушення скоєне водієм в присутності поліцейського і останній бачив його вчинення, службовою особою відповідача вірно прийнято рішення про зупинку такого транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо водія такого транспортного засобу.

Згідно з п. 9 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням вимог чинного законодавства. Наданий в справу доказ свідчить, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи.

За таких обставин, наданими в справу доказами відповідачем спростовано твердження позивача про відсутність події вчинення адміністративного правопорушення, внаслідок чого позов задоволенню не підлягає і позивачу необхідно відмовити в його задоволенні.

Судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: поліцейський роти № 2 взводу 1 роти УПП Батальйону патрульної поліції м. Кременчук УПП в Полтавській області Матяш Максима Віталійовича залишити без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 73172640 від 01 жовтня 2024 року, винесену поліцейський роти № 2 взводу 1 роти УПП Батальйону патрульної поліції м. Кременчук УПП в Полтавській області Матяш Максима Віталійовича за ч. 2 ст. 122 КУпАП - без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 10 грудня 2024 року

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України;

; місцезнаходження за адресою: м. Київ, 03048, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя В.О. Фролова