Справа № 200/8581/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

10 грудня 2024 року Справа №200/8581/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при розгляді заяви позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ),

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2024 року позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Марченка А.М., звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.11.2024 р. про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, як особі яка здійснює догляд за батьком ОСОБА_2 який є інвалідом І групи та скасувати рішення відповідача від 29.11.2024 року № 09/18590, оформлене протоколом Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.11.2024 року № 18 про відмову в наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

- зобов`язати відповідача в особі голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2024 р. про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації як особі, яка здійснює догляд за батьком ОСОБА_2 який є інвалідом І групи, про що видати відповідний документ та зробити відповідний запис у військово-обліковому документі про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та внести відповідні дані в електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

09 грудня 2024 року разом із позовною заявою представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації гр-на ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі щодо визнання дій(бездіяльності) противоправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначив, що позивач має право на відстрочку від призову на військову службу підчас мобілізації, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки має батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 та за яким він здійснює постійний сторонній догляд.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, серія АВ № 0710866 від 11.10.2016 року ОСОБА_2 , має статус особи з першою групою інвалідності в зв`язку з захворюванням безстроково, потребує постійного стороннього догляду.

15.11.2024 року з метою реалізації свого права на надання відстрочки від призову від військової служби під час мобілізації на адресу Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач особисто засобами поштового зв`язку направив заяву за формою, визначеною у додатку 4 вказаної постанови, про оформлення та надання довідки на відстрочку з пакетом документів, що були нотаріально завірені: копією паспорту на ім`я ОСОБА_1 , копією довідки ІНН ОСОБА_1 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копією пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , копією довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_2 .

Проте, 05.12.2024 року позивач засобами поштового зв`язку «Укрпошта» отримав лист від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким позивача повідомлено, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 було розглянуто його заяву та документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», протоколом від 28 листопада 2024 року № 18 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомляє, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах, у зв`язку з поданням заяви та документів, що підтверджують право на відстрочку або копій таких документів, засвідчених в установленому порядку, не особисто.

Сторона позивача вважає, що фактично комісія жодним чином не проаналізувала та не розглянула предметно заяву позивача щодо отримання відстрочки в порядку пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, по суті безпідставно відмовивши в її наданні.

Також до вказаного повідомлення було долучено повістку № 7380 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_3 від 03.12.2024 року про те, що ОСОБА_1 належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 17.12.2024 року на 09.00 годину з метою визначення призначення на особливий період.

Представник позивача зазначає, що в Україні непоодинокі випадки, коли особи, маючи право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, намагаючись реалізувати своє законне право, подаючі документи до ТЦК та СП, очікуючи на результат розгляду заяви, при цьому не отримуючи ніякої інформації щодо результатів розгляду стають мобілізованими та відповідно із статусу військовозобов`язаного набувають статусу військовослужбовця втрачаючи законне право на отримання відстрочки від призову на військову службу.

Таким чином, військовозобов`язаного ОСОБА_1 якщо буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу - військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим. Фактично, у разі задоволення позову в справі, неможливо буде виконати рішення суду, що виключає доцільність існування самого такого позову, оскільки в такому випадку суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим.

Дослідивши означену заяву суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З матеріалів адміністративної справи № 200/8581/24 суд установив, що, на думку позивача, у спірних правовідносинах має місце порушення відповідачем приписів п. 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, щодо не розгляду по суті заяви позивача як військовозобов`язаного про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки така заява подана засобами поштового зв`язку, а не особисто.

24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації.

Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

18 травня 2024 року набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок № 560), який визначає, у тому числі: процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби (п. 1 Порядку № 560).

Відповідно до п. 2 Порядку № 560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).

Пунктом 6 Порядку № 560 встановлено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:

оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;

прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;

документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;

відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

Пунктом 20 цього Порядку визначено, що з оголошенням мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

резервісти та військовозобов`язані, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти СБУ - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів - за викликом керівників відповідних підрозділів.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Поряд із цим, у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі №300/1263/22 суд дійшов висновку, що повістка є лише засобом оповіщення військовозобов`язаного для його прибуття на зазначену в ній дату до територіального центру комплектування, та не має обов`язкового наслідку призову на військову службу під час мобілізації. Разом з тим, обов`язок військовозобов`язаного з`явитися за викликом до відповідного територіального центру комплектування у строки, зазначені в отриманих ним документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях), проходити медичний огляд тощо, встановлений Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом з тим, обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитися за викликом до відповідного територіального центру комплектування встановлений Законом №2232-XII та Законом №3543-XII.

Водночас, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Поряд із цим, п. 63 Порядку №560 передбачено, що військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Отже, сам факт прийняття відповідачем рішення про відмову у наданні відстрочки має наслідком направлення позивача на медичний огляд, а не, власне, самого призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відтак, твердження сторони позивача, відповідач може його призвати на військову службу під час мобілізації, в особливий період, внаслідок чого зі статусу військовозобов`язаного він набуде нового юридичного статусу - військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, суд вважає необґрунтованими, оскільки виходячи з системного тлумачення викладених правових норм, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає також перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення.

Отже, доводи сторони позивача не доводять неминуче настання негативних наслідків невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення прав позивача в такій мірі, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль, або захист цих прав буде неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову.

Поряд із цим, слід звернути увагу, що приписами ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби, в тому числі під час дії воєнного стану, за наявності для цього визначених законом підстав, зокрема сімейних чи інших обставин.

Відтак, сама по собі імовірна можливість настання негативних наслідків чи порушення прав заявника в майбутньому не може визнаватися достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже покликання суду - здійснення захисту реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 вересня 2019 року у справі №826/13306/18.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи сторони позивача ґрунтуються виключно на припущеннях.

Поряд із цим, рішення суду, у тому числі ухвала суду про забезпечення позову, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства, що є недопустимим.

До того ж, зупинення дії чи заборона вчиняти будь-які дії відповідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та будь-яких інших законів України не входить до повноважень адміністративного суду та не може бути реалізовано в рамках розгляду заяви про забезпечення позову. Сама лише незгода заявника із рішенням, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з відповідним позовом не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на означення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки ://court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко