Справа № 240/14804/24
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/14804/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення призначеної їй пенсії за віком з 13.05.2020 на 17,5% із застосуванням пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача припинити зменшення її пенсії за віком на 17,5%, здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком без застосування пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 13.05.2020 з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після досягнення нею віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідач продовжує виплачувати їй пенсію у зменшеному розмірі відповідно до пункту 7-2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю. Повідомляє, що пенсія ОСОБА_1 призначена відповідно до пункту 7-2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону з 15.07.2014, у зв`язку з чим розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.27 та з урахуванням ст.28 Закону зменшувався на 0,5% за кожний повний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовувалось до досягнення віку, передбаченого ч.1 ст.26 цього Закону (з 15.07.2014 по 13.06.2017). Після завершення цього періоду розмір пенсії переглядається без застосування зниження пенсії з дня, наступного за днем завершення цього періоду (з 13.05.2020). Зазначає, що заявниця досягла пенсійного віку (58 років), встановленого ст.26 Закону - 13.06.2017. Пенсійна справа ОСОБА_1 була приведена у відповідність, а доплата за період з 01.03.2021 по 30.09.2024 буде здійснена в найближчий виплатний період.

У період із 02.09.2024 по 16.09.2024, 07.10.2024 та із 04.11.2024 по 18.11.2024 головуюча суддя перебувала у відпустці, із 25.11.2024 по 01.12.2024 - у відрядженні.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 15.07.2014 та отримувала пенсію за віком, обчислену відповідно до статей 27, 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058, пенсія за віком була призначена достроково, після досягнення нею 55 річного віку та на 35 місяці раніше встановленого пенсійного віку, зі зменшенням її розміру на 17,5% (на 0,5 % за кожний повний та неповний місяці дострокового виходу на пенсію (35 місяці х 0,5% = 17,5 %).

08.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій зокрема просила припинити зменшення її пенсії за віком на 17,5%, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком без застосування пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 13.05.2020.

Листом від 06.05.2024 №12389-10068/Б-02/8-0600/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що розмір пенсії кожної особи є індивідуальним і залежить від тривалості набутого страхового стажу та розміру отримуваної заробітної плати, а також доплат, підвищень та надбавок до пенсії, право на встановлення яких підтверджено відповідними документами. Згідно з ч.1 ст.28 Закону (у редакції, чинній з 01.10.2011) за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Вказало, що позивачу пенсія призначена відповідно до пункту 7-2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.07.2014, у зв`язку з чим розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.27 та з урахуванням ст.28 Закону зменшувався на 0,5% за кожний повний та неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовувалось до досягнення віку, передбаченого ч.1 ст.26 цього Закону, та протягом періоду, який дорівнює кількості повних та неповних місяців дострокового виходу на пенсію після досягнення жінкою віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону (з 15.07.2014 по 13.06.2017). Після завершення цього періоду розмір пенсії переглядається без застосування зниження пенсії з дня, наступного за днем завершення цього періоду (з 13.05.2020). Зазначило, що позивач досягла пенсійного віку (58 років), встановленого ст.26 Закону - 13.06.2017. Перерахунок та виплату належної суми пенсії з 13.05.2020 їй буде проведено після надання Пенсійним фондом України дозволу для опрацювання пенсійної справи.

Вважаючи дії відповідача щодо зменшення пенсії за віком з 13.05.2020 на 17,5% із застосуванням пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі - Закон №1058-IV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг.

У статті 1 Закону №1058-IV зазначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом абзацу 3 частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки, які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року, після досягнення ними віку 58 років.

Відповідно до пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Зменшення розміру пенсії за віком застосовується до досягнення віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону, та протягом періоду, який дорівнює кількості повних та неповних місяців дострокового виходу на пенсію після досягнення жінкою віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону. Після завершення цього періоду розмір пенсії переглядається без застосування зниження пенсії з дня, наступного за днем завершення цього періоду.

Проаналізувавши вищевикладені положення законодавства, суд приходить до висновку, що пенсійним законодавством України, в контексті спірних правовідносин, передбачена можливість дострокового виходу на пенсію за умови наявності у заявника достатнього страхового стажу (на дату звернення), досягнення ним відповідного віку та за умови, що він не працевлаштований.

Поряд з цим, у разі оформлення пенсії достроково, розмір соціальної виплати зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Слід зазначити, що після досягнення пенсіонером віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV коефіцієнт пониження розміру (у 0,5 %) пенсійної виплати не застосовується.

При цьому, в силу приписів п. 7-2 Прикінцевих положень вказаного Закону № 1058-IV саме на орган пенсійного забезпечення покладається обов`язок здійснити перерахунок пенсії без додаткового звернення пенсіонера, тобто в автоматичному порядку.

З матеріалів справи слідує, що станом на дату призначення позивачу пенсії вона досягла віку 55 років 1 місяця. Строк з моменту дострокового виходу на пенсію до досягнення пенсійного віку (58 років, 12.06.2017) для позивача становив 2 роки та 9 місяців, тобто 35 місяців. Ураховуючи, що за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію розмір пенсії зменшується на 0,5 відсотка, то позивачу пенсія була зменшена на 17,5 % (за 35 місяців).

35 місяці після досягнення позивачем пенсійного віку у 58 років (тобто після 12.06.2017) сплинули 12.05.2020 (12.06.2017 + 35 місяців = 12.05.2020).

Отже, керуючись пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, відповідач з 13.05.2020 повинен був автоматично переглянути розмір пенсії позивача і з цієї дати не застосовувати відсоток зниження пенсії (17,5 %).

Разом з цим, з матеріалів справи у всіх виплатних періодах, в тому числі й вже після 13.05.2020 нарахування та виплата пенсії відбувалась із застосуванням механізму зменшення її розміру на 17,5 % у зв`язку із більш раннім виходом позивача на пенсію.

З огляду на викладене суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з 13.05.2020 на 17,5% із застосуванням пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, суд не бере до уваги доводи представника відповідача, викледені у відзиві на позовну заяву, відносно того, що пенсійна справа ОСОБА_1 була приведена у відповідність, а доплата за період з 01.03.2021 по 30.09.2024 буде здійснена в найближчий виплатний період, оскільки відповідач був зобов`язаний автоматично переглянути розмір саме з 13.05.2020.

Відтак, задоволенню підлягає і вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком без застосування пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 13.05.2020 з урахуванням проведених виплат.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича,7, м.Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з 13.05.2020 на 17,5% із застосуванням пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком без застосування пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 13.05.2020 з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва

11.12.24