Справа № 640/21207/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м.Київ № 640/21207/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 18.06.2021, зобов`язання вчинити дії щодо призначення пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю, та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Лисенко В.І.

Згідно з частиною другою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою суду справу прийнято до провадження судді Лисенко В.І. та вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зазначив, що 11.06.2021 звернувся до ГУ ПФУ в м.Києві із заявою про призначення пенсії згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. Однак, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження пільгового характеру роботи. Позивач вважає зазначене рішення протиправним, а тому звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Відповідачем, ГУ ПФУ в м.Києві, подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено про те, що згідно наданих документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, військовий квиток, пільгові документи), а також даних персоніфікованого обліку, страховий стаж ОСОБА_1 складає 35 років 5 місяців 20 днів, а пільговий стаж - відсутній. До страхового стажу не враховано період проходження військової служби (згідно військового квитка НОМЕР_1 ) з 22.05.1983 по 21.05.1985, так як дата звільнення (демобілізації) в запас не завірена підписом відповідальної особи. Також, до пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано періоди роботи заявника па посаді гальваніка згідно пільгової довідки від 01.09.2005 № 36/04, виданої Київським заводом Ремдизель з 12.08.1985 по 03.09.2001, та пільгової довідки від 01.09.2005 №144, виданої ЗАТ Ремдизель за період з 03.09.2001 по 13.07.2005, оскільки надані пільгові довідки не відповідають вимогам додатку 5 п. 20 Порядку. Разом з тим. на час роботи заявника за Списком №2 з 12.08.1985 по 03.09.2001, з 03.09.2001 по 13.07.2005 були чинні Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, а в пільгових довідках від 01.09.2005 № 36/04, №144 міститься посилання на постанову Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, накази про результати атестації робочих місць не надані. Таким чином, враховуючи вищезазначене, в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах до пункту 2 частини другої ст. 114 Закону відмовлено, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж роботи за Списком №2.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту.

З трудової книжки вбачається, що на посадах, які дають право на при значення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 позивач працював у 37 військовому заводі (після перейменування згідно Наказу Міністра оборони України №313 від 18.10.1999 - Київський завод «Ремдизель»):

- у період з 12.08.1985 (Наказ № 374 від 12.08.1985) по 03.09.2001 (Наказ № 68 від 03.09.2001), на посаді гальваніка;

- у період з 03.09.2001 (Наказ №4 від 03.09.2001) по 13.07.2005 (Наказ №84 від 13.07.2005) на посаді гальваніка 4-го розряду цех №2.

11.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (Подільський відділ) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон №1058-IV).

Для підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №2, позивачем були подані наступні документи, а саме: оригінал трудової книжки; військовою квитка; диплому; оригінал довідки №36/04 від 01.09.2005, виданої Київським заводом МОУ «Ремдизель» про підтвердження стажу роботи; завірену копію карти умов праці; оригінал довідки №144 від 01.09.2005, виданої ЗАТ «Ремдизель».

Однак, відповідач листом №2600-0210-8/100618 від 18.06.2021 повідомив його, що в призначенні пенсії за віком па пільгових умовах за списком №2 позивачу відмовлено, оскільки до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи заявника на посаді гальваніка згідно пільгової довідки від 01.09.2005 №36/04, виданої Київським заводом «Ремдизель» з 12.08.1985 по 03.09.2001 та пільгової довідки від 01.09.2005 №144, виданої ЗАТ «Ремдизель» за період з 03.09.2001 по 13.07.2005 через їх невідповідність вимогам додатку п.20 Порядку. Також, на час роботи заявника за Списком №2 з 12.08.1985 по 0.3.09.2001, з 03.09.2001 по 13.07.2005 були чинні Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, а в пільгових довідках від 01.09.2005 №36/04 №144 міститься посилання на постанову Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, накази про результати атестації робочих місць не надані. Враховуючи вищевикладене в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах до пункту 2 частини другої ст.114 Закону відмовлено, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж роботи за Списком №2.

Позивач вважає рішення відповідача від 18.06.2021 №2600-0210-8/100618 про відмову у призначенні пенсії протиправним, а тому, з метою захисту свої прав та законних інтересів, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що спірним в цій справі є питання правомірності незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів роботи з 12.08.1985 по 03.09.2001, 03.09.2001 по 13.07.2005 на посаді гальваніка до пільгового стажу за Списком №2.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058).

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) та п.3 постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Надана суду копія трудової книжки підтверджує, що позивач в наступні періоди роботи:

- з 12.08.1985 (Наказ № 374 від 12.08.1985) по 03.09.2001 (Наказ № 68 від 03.09.2001), на посаді гальваніка;

- з 03.09.2001 (Наказ №4 від 03.09.2001) по 13.07.2005 (Наказ №84 від 13.07.2005) на посаді гальваніка 4-го розряду цех №2.

Згідно з п. 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, зокрема, включені:

14.5а - гальваніки.

Відтак, посада гальваніка, яку позивач займав з 12.08.1985 по 03.09.2001, та з 03.09.2001 по 13.07.2005 відноситься до Списку №2.

Також, відповідно до довідки Київського заводу "РЕМДИЗЕЛЬ" від 01.09.2005 №36/04 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працював на 37 Судомехнічному заводі гальваніком з 12.08.1985 (наказу №374 від 12.08.1985) по 03.09.2001 (наказ №68 від 03.09.2001). На своїй роботі ОСОБА_1 був зайнятий повний день, інших робіт не виконував. Позивач працював гальваніком, виконував операції по хромуванню, оскидуванню, мідненню, свінцеванню, кадмірованню, цинкуванню, сірнокислову анадируванню деталей, травленню деталей у сірнокислій, азотній та соляній кислотах, що підтверджується наказами по заводу відомостями на заробітну плату, технологічними процесами та ЕКТС, особистою карткою в.Т-2. ОСОБА_1 має право на отримання пенсію за Списком №2.

Також, відповідно до довідки Київського заводу "РЕМДИЗЕЛЬ" від 01.09.2005 №144 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працював на ЗАТ "Ремдизель" гальваніком з 03.09.2001 (наказу №4 від 03.09.2001) по 13.07.2005 (наказ №84 від 13.07.2005). На своїй роботі ОСОБА_1 був зайнятий повний день, інших робіт не виконував. Позивач працював гальваніком, виконував операції по хромуванню, оскидуванню, мідненню, свінцеванню, кадмірованню, цинкуванню, сірнокислову анадируванню деталей, травленню деталей у сірнокислій, азотній та соляній кислотах, що підтверджується наказами по заводу відомостями на заробітну плату, технологічними процесами та ЕКТС, особистою карткою в.Т-2. ОСОБА_1 має право на отримання пенсію за Списком №2.

Суд звертає увагу на те, що невірне зазначення постанови КМ України, яка діяла на час роботи позивача за Списком №2, у пільгових довідках є формальними неточностями у документах, оскільки факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується датами про прийняття і звільнення з роботи, печаткою підприємства і підписом інспектора відділу кадрів при звільненні у трудовій книжці.

Вказані формальні неточності не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо неврахуваппя спірного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у пільгових довідках.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17 і рішенні Донецького окружної окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі №200/5107/20-а.

Суд звертає увагу, що згідно даних до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на сьогоднішній день Державне підприємство «Київський завод «Ремдизель» ліквідовано.

Згідно з листом архівного відділу Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №М-7-12 від 21.04.2021 документи з особового складу Київського заводу «Ремдизель» не надходили.

Отже, у позивача відсутня можливість надати оновлені довідки.

Щодо твердження позивача про відсутність наказів про проведння атестації робочих місць, суд зазначає таке.

Для підтвердження атестації робочого місця позивачем було надано відповідачеві завірену копію витягу з Наказу про атестацію робочих місць за умовами праці №66 від 20.09.2000 та витяг з наказу про атестацію робочих місць за умова праці від 03.07.2007.

Згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ від 01.08.1992 №442 (надалі-Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці від 01.09.1992 №41 (надалі Методичні рекомендації).

Згідно п.4 Порядку №442 та пп. 1.5. п.1 Методичних рекомендацій атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання за порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та громадян суб`єктів підприємницької діяльності.

За змістом п.8.9 Прядку №442 Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Тобто, у зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов до висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із обов`язків роботодавця для створення безпечних та здорових умов праці.

Однак, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду під 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, не проведення чи несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне приведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

Відтак, суд констатує, що факт роботи позивача на посадах, які дають право на пільгову пенсію, підтверджений трудовою книжкою та відповідними довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії.

Отже, в матеріалах пенсійного фонду були наявні документи, в тому числі, архівні довідки, трудова книжка, з яких можна було встановити обставини на підтвердження права на зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи пенсійного органу щодо наявності підстав для відмову у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу є необґрунтованими та безпідставними.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці та наданих довідках та протоколах щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

А тому, суд вказує, що доводи пенсійного органу щодо неможливості зарахування позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи з 12.08.1985 по 03.09.2001 та з 03.09.2001 по 13.07.2005, з огляду на викладене вище, є безпідставними.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на викладене, суд вважає, що права позивача підлягають також захисту у спосіб зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи з 12.08.1985 по 03.09.2001 та з 03.09.2001 по 13.07.2005 до пільгового стажу позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд враховує таке.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1) частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Судом встановлено, що страховий стаж позивача на дату звернення за призначенням пенсії склав 35 років 05 місяців 20 днів, вік заявника на дату звернення за призначенням пенсії 56 років 04 місяців 18 днів.

Відтак, враховуючи те, що до пільгового стажу позивача підлягає зарахуванню періоди роботи з 12.08.1985 по 03.09.2001 та з 03.09.2001 по 13.07.2005, суд вказує, що пільговий стаж позивача складатиме сукупно 19 років 11 місяців (з необхідних 10 років), що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

За викладених обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, оформлене листом від 18.06.2021 №2600-0210-8/100618 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним.

Разом з цим, ст.58 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

До компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, судом здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3).

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

З огляду на викладене, з метою захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Окрім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 12.08.1985 по 03.09.2001 та з 03.09.2001 по 13.07.2005, та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, повторно розглянути заяву позивача №3580 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 11.06.2021 (дати першого звернення).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС).

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, оформлене листом №2600-0210-8/100618 від 18.06.2021, про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) періоди роботи з 12.08.1985 по 03.09.2001 та з 03.09.2001 по 13.07.2005, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.06.2021 №3580 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.