Справа № 240/10459/24
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10459/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк Микола Миколайович

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

10 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання дій протиправними , зобов"язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області щодо постановки її на третю чергу погашення заборгованості по виконавчому листу по справі №295/9918/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на мою користь в порядку спадкування за заповітом неодержаних за життя - матір`ю, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвищення до пенсії згідно рішення ЖОАС від 08.04.2021 в справі №240/15029/20 в розмірі 435722,90 грн;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області поставити її на першу чергу погашення заборгованості по виконавчому листу по справі №295/9918/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на мою користь в порядку спадкування за заповітом неодержаних за життя матір`ю, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвищення до пенсії згідно рішення ЖОАС від 08.04.2021 в справі №240/15029/20 в розмірі 435722.90 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 05.12.2023 по справі №295/9918/23 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивача в порядку спадкування не отримані ОСОБА_2 435722,90 грн. доплати до пенсії, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та 4357,23 грн судового збору, однак відповідач, виконуючи вимоги виконавчого листа, протиправно поставив позивача до третьої черги погашення.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, які полягають у включенні заборгованості за виконавчим листом №295/9918/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування недоодержаної за життя ОСОБА_2 доплати до пенсії, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 435722,90 грн, до третьої черги відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області включити заборгованість за виконавчим листом №295/9918/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування недоодержаної за життя ОСОБА_2 доплати до пенсії, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 435722,90 грн, до першої черги відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду по справі № 240/15029/20 від 08.04.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 17.07.2018 здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, у зв`язку з чим її дочка звернулась до суду про стягнення на користь ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом неодержане за життя її матері підвищення до пенсії в сумі 435722,90 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.12.2023 № 295/9918/23, позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто на її користь з ГУ ПФУ в Житомирській області в порядку спадкування недоодержані за життя її матір`ю ОСОБА_2 підвищення до пенсії згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду по справі № 240/15029/20 від 08.04.2021 в розмірі 435722, 90 грн та 4357,23 грн судового збору.

31.01.2024 Богунським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист по справі № 295/9918/23 (а.с. 9), який позивачем пред`явлено до виконання.

Згодом, ОСОБА_1 направила до відповідача лист-повідомлення про стан виконання виконавчого документа, за результатами розгляду якого ГУ ДКСУ у Житомирській області повідомило позивачу, що її виконавчий лист включено до третьої черги погашення заборгованості і після виконання рішень судів, що надійшли раніше виконавчого листа, казначейство здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач подала позов до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дані кошти мають виключно статус бюджетних виплат у вигляді доплати до пенсії, передбаченої статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому заборгованість з їх вплати підлягає погашенню в першу чергу у відповідності до положень п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та не залежно від статусу особи стягувача за виконавчим документом, що набула право на їх отримання за рахунок бюджетних коштів.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із такими судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що кошти за виконавчим листом Богунського районного суду міста Житомира від 31.01.2024 по справі №295/9918/23 не є для стягувача соціальними виплатами, а є майном, яке ввійшло до складу спадщини, тобто спадком, тому виконавчий лист правомірно включено до третьої черги погашення заборгованості.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини між сторонами щодо особливостей виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", в тому числі щодо визначення черговості погашення заборгованості за виконавчими документами, врегульовані правовими нормами Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 5 червня 2012 року № 4901-VI (надалі - Закон № 4901-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами ст.2 цього Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, окрім інших, державний орган.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ст.3 цього Закону № 4901-VI).

Як зазначено в п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4901-VI, виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Заборгованість погашається в такій черговості:

у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За приписами статті 52 цього ж Закону сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 ст.52 Закону).

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3 ст.52 Закону).

Аналогічно в ст.91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зазначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" пенсійна виплата - це також грошова виплата учасникові недержавного пенсійного забезпечення або його спадкоємцям, що здійснюється за рахунок накопичених у недержавному пенсійному фонді та облікованих на індивідуальному пенсійному рахунку грошових коштів у випадках, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, кошти в розмірі 435722,90 грн. є доплатою до пенсії ОСОБА_2 , передбачені статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які були нараховані на виконання судового рішення, але не виплачені по причині її смерті.

Згідно рішення Богунського районного суду міста Житомира від 05.12.2023 року по справі №295/9918/23 право на стягнення вказаних коштів з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позивач набула в порядку спадкування.

Суд вважає, що відповідачем помилково ототожнено набуття позивачем права на виплату таких коштів в порядку спадкування із втратою таких коштів статусу пенсійних виплат, погашення заборгованості з яких здійснюються за рахунок бюджетних коштів, із спадковим майном.

Правовідносини щодо правового механізму набуття майна в порядку спадкування та правовідносини щодо погашення заборгованості з виплати певних бюджетних коштів не є тотожними, а різними за статусом, порядком врегулювання.

Відповідач не врахував, що в розумінні вимог статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Тобто, спірні кошти в розмірі 435722,90 грн. є спадковим майном виключно у відносинах позивача з ОСОБА_2 як спадкодавцем.

Спірні кошти у відносинах позивача з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головним управлінням Державної казначейської служби України в Житомирській області не мають статусу спадкового майна, так як позивач вказані кошти не успадковує ні від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ні від Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що інститут спадкування спадкодавцями визначає виключно фізичних осіб, а тому юридичні особи, в тому числі вказані суб`єкти владних повноважень, не можуть набувати статусу спадкодавців і відповідно між ними та позивачем не можуть виникати відносини щодо набуття та передачі майна, в тому числі грошових коштів, в порядку спадкування.

Дані кошти мають виключно статус бюджетних виплат у вигляді доплати до пенсії, передбаченої статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому заборгованість з їх вbплати підлягає погашенню в першу чергу у відповідності до положень п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та не залежно від статусу особи стягувача за виконавчим документом, що набула право на їх отримання за рахунок бюджетних коштів.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що указаний виконавчий лист, виданий на виконання рішення у справі №295/9918/23, мав бути включений до першої черги погашення заборгованості відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 4901-VI.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для їх скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.