Справа № 420/37433/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 грудня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративного ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним і скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04 липня 2024 року № 1217 «Про результати службового розслідування» у частині притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності (п. 4 Наказу), у частині занесення в книгу обліку грошових стягнень у сумі 163 085, 64 грн (п. 5.3. Наказу), у частині щомісячного проведення відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення (п. 5.4. Наказу); зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити головному сержанту ОСОБА_1 утримані кошти у вигляді 20 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву, суддя дійшов висновку, що остання належить до залишення без руху з наступних підстав.

В адміністративному позові представник позивача зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.01.2022 року № 4 ОСОБА_1 призначено на посаду командира взводу технічного забезпечення 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , BOC-700147A. Як стало відомо позивачу, з нього з липня 2024 року почали відраховувати 20 відсотків місячного грошового забезпечення. Самостійно з`ясувати підстави стягнення позивач не зміг, тому звернувся за правовою допомогою до адвоката. Зі стягненням позивач категорично не згоден, так як вважає, що відповідач протиправно порушує його право на отримання в повному розмірі грошового забезпечення, законних підстав для стягнення коштів у відповідача немає. В судовому порядку відшкодування будь-якої шкоди відповідачем теж не здійснювалось.

Так, з відповіді командира Військової частини НОМЕР_1 № 12984 від 22.08.2024 року на адвокатський запит, адвокатом було з`ясовано, що пунктом 3, 4, 5.2, 5.3, 5.4 Наказу командира військової частини № НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 04 липня 2024 року № 1217 н.п. Ярова «Про результати службового розслідування» на позивача накладено дисциплінарне стягнення на підставі пункту «в» ст. 50 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «Сувора догана» за недобросовісне виконання своїх службових обов`язків, порушення вимог ст. 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; притягнуто до повної матеріальної відповідальності; позбавлено премії у розмірі 100% за червень місяць 2024 року, а також стягується щомісячно відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведеного вбачається, що з огляду на норми статті 122 КАС України, позивач пропустив місячний строк на звернення до суду з даним позовом, який розпочав відлік з наступного дня після ознайомлення адвоката із відповіддю командира військової частини НОМЕР_1 № 12984 від 22.08.2024, зокрема 31.08.2024 (поштове відправлення 472 вручено 30.08.2024), а звернення до суду з цим позовом відбулося 27.11.2024 (позов здано на пошту).

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду із заявою, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, в межах кожної конкретної справи, суд повинен надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

З урахуванням наведеного, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Отже, позивачу необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, керуючись ст. 169 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу залишити без руху, надавши десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк