Справа № 300/447/24
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" грудня 2024 р. справа № 300/447/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "П-Транс" в інтересах якого діє адвокат Башуцький Ігор Ярославович до відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за №010992 від 04.01.2024,
Товариство з обмеженою відповідальністю "П-ТРАНС" (далі позивач) в інтересах якого діє адвокат Башуцький І.Я. (далі представник позивача) звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки Гарасимка Івана Михайловича про застосування адміністративно-господарського штрафу від 04.01.2024 №010992.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова є протиправною оскільки не містить відомостей щодо: марки, моделі та реєстраційного номера транспортного засобу щодо якого здійснювалась перевірка; про вид міжнародного перевезення; про водія транспортного засобу (прізвище, ім`я, по-батькові тощо), який здійснював міжнародне перевезення вантажів чи пасажирів тощо. Також, вказує на порушення відповідачем права позивача на особисту участь представника під час прийняття оскаржуваного рішення. З цих підстав вважає оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною та такою що підлягає до скасування.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с.13-23). У відзиві відповідач зазначає, що як під час перевірки, так і при прийнятті оскаржуваної постанови, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити.
Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій проти тверджень відповідача викладених у відзиві на позовну заяви заперечив, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.43-45).
Відповідач скористався своїм правом на подання заперечення, в яких вказав на безпідставність тверджень позивача викладених у відповіді на відзив (а.с.55-62).
Крім того, від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання в якому просив не приєднувати до матеріалів справи подані представником відповідача письмові докази (а.с.71-72).
У свою чергу, представник відповідача з цього приводу направив на адресу суду додаткові пояснення (а.с.77-81).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.
23.11.2023 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, керуючись Законом України "Про автомобільний транспорт", Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), у відповідності до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок у період з 20.11.2023 по 26.11.2023, на підставі направлення на рейдову перевірку від 17.11.2023 за №001019, в м. Кам`янець-Подільський проведено рейдову перевірку (а.с.24,25).
В межах перевірки, посадовими особами відповідача здійснено перевірку транспортного засобу марки Mercedes-BenzTourismo реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ "П-Транс".
За результатами проведення перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №АР 028861, в якому зафіксовано, в тому числі, виявлене порушення передбачене ст. 35 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 9 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (перевезення пасажирів на маршруті понад 500 км одним водієм) (а.с.26).
Водій з актом ознайомився, підписав та копію отримав.
Згідно повідомлення від 08.12.2023 розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно акту за №028861 від 23.11.2023 призначено на 04.01.2024.
Вказане повідомлення отримано ТОВ «П-Транс» 28.12.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.27).
Представник ТОВ "П-Транс" на розгляд справи не прибув.
Враховуючи вказане порушення законодавства, 04.01.2024 відповідачем винесено постанову за №010992 про застосування до ТОВ "П-Транс" адміністративно-господарського штрафу в сумі 510 гривень, відповідно до абз. 9 частини 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.28-29).
Вказана постанова направлена на адресу позивача 05.01.2024 та отримана ним 18.01.2024(а.с.30,31).
Уважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-III).
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Частиною 12 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до положень частин 14, 17 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).
Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України..
Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12 Порядку № 1567).
За змістом пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
У силу вимог пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Згідно з пунктами 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Як слідує із зазначених вище судом обставин справи, відповідачем дотримано вимоги законодавства як під час проведення перевірки, так і при прийнятті оскаржуваного рішення.
Що стосується підстав для застосування штрафної санкції оскаржуваним рішенням, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують пасажирські перевезення.
Згідно статті 53 Закону №2344-ІІІ організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.
Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Відповідно до вимог статті 58 Закону №2344-ІІІ контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Функціями контролю за здійсненням міжнародних автомобільних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом є: контроль за виконанням перевізниками вимог міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень; контроль та оформлення дозвільних документів на міжнародні перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; облік автомобільних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів і вантажів; контроль технічного, санітарного та екологічного стану транспортних засобів, що впливає на безпеку руху та екологічну ситуацію; перевірка транспортно-експедиторської документації та ліцензій на здійснення міжнародних перевезень пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом; перевірка вагових і габаритних параметрів транспортних засобів; контроль та нагляд за дотриманням правил перевезення небезпечних вантажів.
Відповідно до статті 35 Закону №2344-ІІІ на автобусні маршрути протяжністю понад 500 км у рейс повинні направлятися два водії.
Як встановлено судом із матеріалів справи, 23.11.2023 о 10 год. 50 хв. в м. Кам`янець-Поділський водієм ТОВ "П-Транс", який керував транспортним засобом марки Mercedes-BenzTourismo реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювалось міжнародне перевезення пасажирів за маршрутом понад 500 км, а саме: "м. Кам`янець-Подільський, Україна м. Зелена Гура, Республіка Польща", одним водієм.
Таким чином, у даному випадку ТОВ "П-Транс"не направлено в рейс двох водіїв за вище вказаним автобусним маршрутом, чим порушило вимоги статті 35 Закону №2344-ІІІ.
Позивачем не надано до суду доказів на спростування виявленого порушення.
За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи (статті 60 Закону №2344-ІІІ).
Матеріалами справи підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст. 35 Закону України "Про автомобільний транспорт", що тягне застосування відповідальності за абзацом 9 частини 1 статті 60 цього Закону у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята у відповідності до вимог законодавства та з урахуванням обставин, що мали значення для її прийняття.
Доводи представника позивача про неналежне повідомлення ТОВ П-Транс про розгляд справи, за наслідками якого винесено оскаржувану постанову, є необґрунтованими, оскільки, як зазначалось судом вище, згідно повідомлення від 08.12.2023 розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно акту за №028861 від 23.11.2023 призначено на 04.01.2024.
Вказане повідомлення позивачем отримано 28.12.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.27).
Представник ТОВ "П-Транс" на розгляд справи не прибув.
Відтак, розгляд справи про накладення стягнення відбулось за умови належного повідомлення позивача.
Доводи позивача про те, що на момент проведення перевірки ТОВ П-Транс не здійснювало міжнародні пасажирські перевезення спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема фотофіксацією транспортного засобу та матеріалами проведеної відеофіксації перевірки (а.с.35,69).
Крім того, суд вважає поважними наведені відповідачем обставини, які перешкоджали подати своєчасно подати до суду матеріали відеозапису проведеної перевірки.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що відповідач в спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, прав позивача не порушив, тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.