Справа № 240/19143/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/19143/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

установив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) щодо відмови у формі листа від 31 липня 2024 року №19266-17031/Р-02/8-0600/24 у проведенні перерахунку призначеної пенсії додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення починаючи з 01 квітня 2024 року та зобов`язання здійснити доплату до призначених пенсійних виплат, починаючи з 01 квітня 2024 року, з урахуванням проведених виплат.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон України № 1058-IV) має право на перерахунок і збільшення розміру пенсійних виплат. Також указує, що упродовж 2022 2024 років збільшувався розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (пенсіонерів), а також коефіцієнт середньої заробітної плати у галузях, з яких обчислювався розмір його пенсії.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

08 листопада 2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що з 01 березня 2024 року у відповідності до частини 2 статті 42 Закону України № 1058-IV проведено перерахунок пенсії позивача та при її обчислені враховано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (тобто 3764,40 грн), який на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 з 01 березня 2019 року збільшено на 1,17, від 01 квітня 2020 року №251 на 1,11 від 22 лютого 2021 року №127 на 1,11, від 16 лютого 2022 року №116 на 1,14, від 24 лютого 2023 року №168 на 1,197, від 23 лютого 2024 року №185 на 1,0796, що становить 7994,47 грн. Отже, перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу та заробітної плати по 29 лютого 2024 року було проведено з 01 квітня 2024 року без додаткового звернення позивача. При цьому, страховий стаж позивача для обчислення пенсії становить 40 років 15 днів, який розраховано по 29 лютого 2024 року. Для обчислення розміру пенсії враховано заробітну плату з 01 липня 2000 року по 29 лютого 2024 року за даними системи персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить 1,80422.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та з 25 червня 2015 року отримує пенсію зі зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір якої обчислено згідно Закону № 1058-IV.

09 липня 2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, у відповідь на яку останній листом від 31 липня 2024 року №19266-17031/Р-02/8-0600/24 повідомив про проведення перерахунку пенсії з 01 квітня 2024 року відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовані Законом України № 1058-IV.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України № 1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 10 Закону України № 1058-ІV визначає, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до статті 27 Закону України № 1058-ІV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П розмір пенсії; Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 40 Закону України №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Відповідно до абзацу 2 пункту 43 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно частини 2 статті 42 Закону України № 1058-IV, для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до частини 4 названої правової норми, у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня, без додаткового звернення особи, проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами 1 3 цієї частини, на найбільш вигідних умовах.

Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно пункту 3 Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV, затвердженого постановою правління ПФУ від 18 травня 2018 року №10-1, перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру, який після призначення (перерахунку) пенсії:

1) продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії;

2) продовжував працювати і має менш як 24 місяці страхового стажу.

Перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки з дня звернення за призначенням (попереднім перерахунком) пенсії.

Перерахунок проводиться з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) та із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію.

До того ж, Законом України № 1058 пенсіонерам з метою збільшення розміру пенсій передбачено проведення індексації. Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

З огляду на наведене, показник середньої заробітної плати в Україні, для обчислення пенсії, визначається на день її призначення пенсії, а не при її перерахунку.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 листопада 2020 року у справі № 522/1916/17, від 21 жовтня 2021 року у справі № 2-а-2430/11, від 29 листопада 2022 року у справі № 560/4589/21, від 18 травня 2022 року у справі №560/19830/21.

У вказаних постановах Верховним Судом, проаналізувавши вище зазначені правові норми, було зазначено таке:

За змістом частини 2 статті 40 та частини 4 статті 42 Закону України № 1058-IV передбачений у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії (Зп = Зс х (Ск: К)) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (Зс), який використовується при призначенні пенсії, є величиною незмінною і не підлягає коригуванню при перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення.

Тому, під час здійснення такого перерахунку, у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії можуть змінюватися лише показники суми коефіцієнтів заробітної плати за кожний місяць (Ск) та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи (К).

Отже, перерахунок пенсії на підставі частини 4 статті 42 Закону України № 1058-IV здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, та розраховується за формулою, наведеною в частині 2 статті 40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Частина 3 статті 45 Закону України № 1058-IV передбачає, що визначена частиною 2 статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовуються лише у випадку переведення з одного виду пенсії на інший або призначення пенсії вперше.

Таким чином, показник середньої заробітної плати для обчислення пенсії підлягає обрахунку при призначенні пенсії, або ж при переведенні особи на інший вид пенсії за нормами іншого Закону, та при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як убачається з матеріалів справи, позивачу у 2015 році призначена пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку та в подальшому позивач не надавав жодної заяви щодо переведення його на інший вид пенсії й продовжував працювати, зокрема, шляхом несення військової служби у зв`язку з мобілізацією, що не заперечується самим позивачем відповідно до зазначеного у його позовній заяви.

Таким чином, заява позивача не була обумовлена бажанням здійснення саме переходу на інший вид пенсії за нормами іншого Закону та враховуючи вище наведені приписи чинного законодавства України, а також висновки, зазначені у постановах Верховного Суду щодо релевантних спірних правовідносин з цією справою, суд зауважує, що показник середньої заробітної плати, який був обрахований під час призначення пенсії позивача, є незмінним.

Стосовно зазначеного позивачем у його позовній заяві та заяві щодо перерахунку пенсії з посиланням на частину 4 статті 42 Закону України №1058-IV, суд акцентує свою увагу на тому, що вказана норма не регламентує право позивача на зміну показника середньої заробітної плати, а передбачає право на перерахунок пенсії з урахуванням набутого після її призначення страхового стажу та заробітної плати.

Судом установлено, що відповідачем станом на 01 квітня 2024 року було перераховано пенсію позивачу за наступними показниками: коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,40000, середньомісячний заробіток 7994,47, індивідуальний коефіцієнт 1,80422 та основний розмір пенсії за віком склав (7994,47 х 1,80422 х 0,40000) 5769,51 грн, доплата за понаднормовий стаж 88,45 грн, підвищення учасника бойових дій 590,25 грн, цільова допомога учасникам бойових дій 40,00 грн.

З урахуванням вище наведеного суд дійшов до висновку, що відповідачем відповідно до вищезазначених приписів з 01 квітня 2024 року здійснено перерахунок пенсії позивача, з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії та отриманої за цей період заробітку.

Надаючи правову оцінку твердженню позивача про те, що упродовж 2022 2024 років збільшувався розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (пенсіонерів), суд звертає увагу на таке.

Стаття 46 Конституції України закріплює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що на рівні Основного закону закріплено обов`язок держави забезпечити громадянам у разі втрати працездатності соціальний захист, який не може бути нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 46 Конституції України Верховною Радою України 15 липня 1999 року прийнято Закон України «Про прожитковий мінімум» №966-ХІV, який дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Відповідно до приписів статті 1 названого Закону у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №966-ХІV) прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Порядок встановлення та затвердження прожиткового мінімуму визначений положеннями статті 4 Закону України №966-ХІV.

Згідно частини 3 названої правової норми прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2393 гривні, з 1 липня 2508 гривень, з 1 грудня 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 1934 гривні, з 1 липня 2027 гривень, з 1 грудня 2093 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ установлено у 2023 році з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема для осіб, які втратили працездатність, 2093 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX установлено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема для осіб, які втратили працездатність, 2361 гривня.

Як убачається з наявних у матеріалах справи доказів, розмір пенсії позивача станом на 01 квітня 2024 року перевищує такий розмір прожиткового мінімуму.

З урахуванням вище наведеного, суд уважає, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством та Конституцією України та ним не було порушено прав позивача з приводу перерахунку його пенсії та підстав звернень з даним адміністративним позовом до суду, таким чином позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

10.12.24