Справа № 520/3249/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 р. Справа № 520/3249/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024, (головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М.) по справі № 520/3249/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 25.02.2020 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію - різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в місяць у загальній сумі 106637 грн 40 коп за період з 01.08.2018 року по 25.02.2020 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, отриманих військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 відкрито спрощене провадження без виклику сторін в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 закрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Закриваючи адміністративне провадження, суд першої інстанції виходив з того, що з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що позивач вже звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовними вимогами, зокрема, щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати не у повному обсязі позивачу індексації грошового забезпечення у період з 28.06.2017 по 25.02.2020, відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №1078 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення у період з 28.06.2017 по 25.02.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 28.06.2017 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 25.02.2020 - березень 2018 року відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 у справі №520/5947/22 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 28.06.2017 по 28.02.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 28.06.2017 по 28.02.2018.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 по справі №520/5947/22 залишено без змін.

Не погоджуючись із ухвалою суду про закриття провадження позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не вірне встановлення обставин справи, просив ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для відкриття.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що предмет і підстави у справі 520/5947/22 та поточній є різні, оскільки в одному випадку оскаржувалась застосування окремих норм права під час розрахунку, в другому - сам алгоритм розрахунку фіксованої суми індексації, в першому випадку питання розрахунків не було підставою позову, в цій справі - саме розрахунки фіксованої індексації-різниці є підставою позову.

Військова частина НОМЕР_1 (далі - відповідач) подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили.

Отже, при наявності судового рішення, яке набрало законну силу, яким змінено або скасовано ті самі дії та рішення суб`єкта владних повноважень, суд закриває провадження у справі.

Водночас, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У постанові від 09 жовтня 2018 року в справі №809/487/18 Верховний Суд констатував, що підстави адміністративного позову це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем і відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявнику під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність в іншій справі постанови/рішення чи ухвали суду, якими завершено розгляд справи і які набрали законної сили.

Таким чином, спірним є питання наявності у межах двох справ одночасної сукупності вищевказаних умов для закриття провадження у справі, яка розглядається.

Закриваючи провадження у справі №520/3249/24, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини вже досліджувалися в межах справи №520/5947/22, за результатом розгляду якої прийнято судове рішення, яке набрало законної сили.

Як установлено судом, позивач звертався до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_3 ) у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 28.06.2017 по 25.02.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 28.06.2017 р. по 28.02.2018р - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 25.02.2020 р - березень 2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 28.06.2017 по 25.02.2020 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 28.06.2017 р. по 28.02.2018 р. - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 25.02.2020 р - березень 2018 року відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 у справі № 520/5947/22, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023, адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 28.06.2017 по 28.02.2018; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 28.06.2017 по 28.02.2018. У задоволенні решти адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за період з 01.03.2018 по 25.02.2020, суд у справі №520/5947/22 зазначив, що відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі Закону №1282-XII) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з березня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, отож відсутні підстави для індексації грошового забезпечення позивача. Суди попередніх інстанцій зауважили, що Закон №1282-ХІІ та Порядок №1078 у період з 01.03.2018 по 25.02.2020 не містили поняття «фіксована сума індексації».

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначає про нетотожність позову у справі 520/5947/22 та справі №520/3249/24, адже у вказаній справі не вирішувалося питання щодо виплати позивачу «індексації-різниці» грошового забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу: «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

Щодо «поточної індексації», то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).

Щодо «індексації-різниці», то право працівника на її отримання виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Так, абз. абз. 3, 4 п. 5 Порядку №1078, у редакціях, які застосовувалися в спірний період, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума «індексації-різниці» виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 29.03.2023 у справі №380/5493/21 та від 10.10.2024 у справі №320/11099/22 з подібними правовідносинами.

Отже, «поточна» індексація виплачується в результаті перевищення величини індексу споживчих цін порога індексації (103%). А «індексація-різниця» у разі, коли сума зарплатного підвищення не перевищує суму індексації, що склалася в місяці такого підвищення.

Виходячи зі змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві, саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Як убачається зі змісту наведених судових рішень, у межах справи №520/5947/22 вирішено питання, зокрема про право позивача на нарахування і виплату «поточної» індексації грошового забезпечення, яка виникла внаслідок перевищення порогу індексу споживчих цін в розмірі 103%. Однак суди попередніх інстанцій дійсно не досліджували питання наявності права, розміру, механізму розрахунку щомісячної фіксованої індексації («індексації-різниці») грошового забезпечення позивача, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що вимоги позивача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.02.2020, виходячи з фіксованої величини 4463. 15 грн. в місяць у загальній сумі 10 6637,40 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, вже були предметом розгляду у справі №520/5947/22 та їх вирішено по суті, є помилковими.

Указане не було предметом правової оцінки судами у справі №520/5947/22, оскільки перевірка правильності нарахованих відповідачем позивачу сум індексації грошового забезпечення, з урахуванням абз.абз. 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, не здійснювалася.

Водночас згідно з п. 13 Порядку № 1078 спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку.

Такий правовий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 14.09.2023 у справі №160/16055/22, від 26.10.2023 у справі №560/2917/23, від 10.10.2024 у справі 320/11099/22 тощо.

Таким чином, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції помилково закрито провадження у справі № 520/3249/24 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 238 КАС України, у зв`язку із рішенням у справі №520/5947/22, що розцінене як спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до створення перешкоди у реалізації позивачем права на доступ до правосуддя, а тому наявні підстави для його скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 по справі № 520/3249/24 - скасувати.

Адміністративну справу № 520/3249/24 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова А.О. Бегунц