Справа № 280/8008/24
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 грудня 2024 року о/об 14 год. 30 хв.Справа № 280/8008/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Махунові В.В., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (надалі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січня 2008 року; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січня 2008 року в сумі 85927 грн. 84 коп. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 за №44; 3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.01.2023 відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078; 4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4046 грн. 67 коп. у місяць у загальній сумі 234706 грн. 86 коп. за період з 01.03.2018 по 01.01.2023, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 за №44; 5) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.12.2023 по 27.03.2024 у розмірі збільшеному до 30000,00 грн.; 6) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.12.2023 по 27.03.2024 у розмірі збільшеному до 30000,00 грн.; 7) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за період з 30.03.2016 по 27.03.2024, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків Військової частини НОМЕР_2 - 27.03.2024; 8) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій за період з 30.03.2016 по 27.03.2024, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків Військової частини НОМЕР_2 - 27.03.2024.

У позовній заяві зазначено наступне: «… З 29.01.2015 по 27.03.2024 Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . 27 березня 2024 на підставі наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.03.2024 року №471-РС був переведений до військової частини НОМЕР_4 . За час проходження військової служби Позивачу не була виплачена в повному розмірі індексація грошового забезпечення відповідно до положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення, - січня 2008 року. Крім того, Позивач в складі різних частин Збройних сил України приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. У зв`язку з викладеним, Позивач отримав статус учасника бойових та відповідне посвідчення серія НОМЕР_5 від 30.03.2016. Однак, в день звільнення з військової служби 27.03.2024 військова частина НОМЕР_2 не здійснила повний розрахунок з Позивачем, не нарахувала та не виплатила належні йому види грошового забезпечення. Зокрема, військовою частиною НОМЕР_2 не була надана додаткова відпустка учасника бойових дій, не здійснена її грошова компенсація. Також, слід зазначити, що в період з 01.11.2023 по 27.03.2024 Позивач перебував у відрядженні в м.Синельниково, Дніпропетровської область, де приймав участь у виконанні заходів на підставі бойового розпорядження. Водночас, з 01.12.2023 року Позивачеві була припинена виплата додаткової грошової винагороди, хоча його обов`язки та порядок проходження служби не змінились в порівнянні з попередніми місяцями. … Відповідач у відповіді на адвокатський запит зазначив, що під час проходження військової служби Позивачу здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення в межах і обсязі, визначених чинним законодавством. Щодо додаткової винагороди та компенсації за невикористану відпустку УБД Відповідач відповіді не надав. Вважаючи бездіяльність Відповідача щодо відмови Позивачу у виплаті індексації грошового забезпечення, додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року та компенсації за невикористану відпустку УБД протиправною, Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. …».

Позивач підтримав позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне: «… 1. Щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січня 2008 року в сумі 85927 грн 84 коп. … Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, очевидним є те, що проведення індексації перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі. З 01.01.2016 грошове забезпечення військовослужбовцям було значно збільшено за рахунок збільшення розмірів їх грошової винагороди. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 2016 року у Міністерства оборони України не було. Листами Департаменту фінансів Міністерства оборони України (№248/3/9/1/2 від 04.01.2016 року, №248/3/9/1/940 від 16.08.2017 року, №248/1485 від 26.03.2018 року, №248/7/9/1/1661 від 19.12.2017 року) головний розпорядник бюджетних коштів довів до розпорядників бюджетних коштів нижчих рівнів роз`яснення про відсутність фінансових ресурсів бюджету Міністерства оборони України на виплату індексації грошового забезпечення та вказівки щодо припинення її нарахування військовослужбовцям Збройних Сил України. … З 01.06.2016 по 01.12.2018 нарахування індексації у Збройних Силах України у відповідності із зазначеними вище вимогами Міністерства оборони України не проводилось. Також листом від 13.07.2022 № 423/325 було доведено до військ позицію Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, що також було зазначено у листі від 05.04.2023 за вих. № 423/1784. Крім цього, Міністерство соціальної політики у листі до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 25.08.2022 №423/900 зазначило, що у період з січня 20156 року до березня 2018 року, в якому відбулось підвищення посадових окладів відповідно до постанови постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, індексація грошового забезпечення мала проводитись відповідно до індексу споживчих цін для проведення індексації обчисленого наростаючим підсумком, починаючи з січня 2016 року, у межах фінансових ресурсів, передбачених на ці цілі (додаток 1). Враховуючи зазначене вважаю, що позовна вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, а так само щодо нарахування та виплата позивачу індексацію грошового забезпечення є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. 2. Щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.01.2023 та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення 4046 грн. 67 коп. у місяць у загальній сумі 234706 грн. 86 коп. за період з 01.03.2018 по 01.01.2023. … Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб? (далі Постанова № 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу. Ця постанова набрала чинності з 01.03.2018. Отже, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача у зв`язку із прийняттям Постанови № 704 є березень 2018 року, оскільки саме в цьому місяці відбулося підвищення розміру грошового забезпечення, за посадою, яку займав позивач. Починаючи з квітня 2018 року для проведення подальшої індексації індекс споживчих цін розраховується наростаючим підсумком до перевищення порогу інфляції. У березні-листопаді 2018 року підстави для індексації грошового забезпечення були відсутні, оскільки за даними Держкомстату України офіційна публікація індексу споживчих цін, який перевищив 103%, відбулась у листопаді 2018 року (обчислений наростаючим підсумком з квітня (наступний місяць після підвищення тарифів) по жовтень 2018 року), що відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 є підставою для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу з грудня 2018 року. У грудні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1921 грн, у зв`язку з чим індексації підлягало грошове забезпечення саме в цьому розмірі. Сума, що перевищує цю межу, не індексується, оскільки грошове забезпечення індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. (п. 4 Порядку №1078). З цього приводу відповідач вважає, що позивач помилково тлумачить положення абзацу 6 п. 5 Порядку №1078, вважаючи, що у відповідному місяці до визначеної раніше суми індексації повинна додаватися не сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації у періоді, починаючи з базового місяця, а фіксована сума, розрахована за наслідками індексації грошового забезпечення в період з січня 2008 року по лютий 2018 року. Разом з тим, відповідно до положень Порядку №1078 підвищення грошового забезпечення та визначення як наслідок нового базового місяця фактично обнуляють всі раніше нараховані з наростаючим підсумком коефіцієнти та суми індексації за попередній період до підвищення тарифних ставок (окладів) і жодна фіксована сума до нового періоду обчислення індексації після такого підвищення і визначення нового базового місяця не переходять. Як зазначено вище, після визначення нового базового місяця індексація грошового забезпечення повинна обраховуватись з місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів (абзац 2 п. 5 Порядку №1078), а тому перенесення з попередніх періодів нарахування індексації фіксованої суми та її виплата після підвищення грошових доходів та визначення нового базового місяця суперечить зазначеним положенням Порядку №1078. Вимоги позивача не ґрунтується на нормах Порядку №1078, який такого поняття як фіксована сума індексації не містить взагалі, а норми п. 4, 5 цього Порядку також не містять і норм щодо підвищення посадових окладів і відповідно визначення нового базового місяця індексація грошового забезпечення нараховується і виплачується в розмірі не менше ніж фіксована сума індексації, розрахована за попередній до підвищення окладів місяць, як вважає позивач. Як зазначалось вище, Порядок №1078 у цьому випадку містить чітке правило, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків, але це правило застосовується лише для періоду після визначення нового базового місяця, тобто у спірних правовідносинах з березня 2018 року, а не з січня 2008 року. … Крім цього прошу суд звернути увагу на те, що позовні вимоги про застосування щомісячної фіксованої індексації ґрунтуються на положеннях Порядку №1078 у редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин. Також вважаю, що не підлягає задоволенню вимога позивача здійснити нарахування такої індексації у конкретній сумі з огляду на те, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця. … Враховуючи зазначене вважаю, що позовна вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, а так само щодо нарахування та виплата позивачу індексацію грошового забезпечення є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. 3. Щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням раніше виплачених сум. … Разом з цим прошу суд звернути увагу на те, що на відповідача, як податкового агента, Законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми позивачу. У цьому контексті, право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання. Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень. Таким чином вважаю, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити на користь позивача нарахування компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою нарахованої відповідачем індексації грошового забезпечення, тобто у майбутньому, а відтак відповідні вимоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. 4. Щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.12.2023 по 27.03.2024 у розмірі збільшеному до 30000,00 грн та зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.12.2023 по 27.03.2024 у розмірі збільшеному до 30000,00 грн. Позивач в цій частині позовних вимог зазначив, що у нього виникло право на отримання додаткової винагороди за період з 01.12.2023 по 27.03.2024, а у відповідача кореспондуючий обов`язок нарахувати та виплати позивачеві додаткову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та Порядком №260 від 07.06.2018, але відповідач належну позивачу додаткову винагороду за період з 01.12.2023 по 27.03.2024 не нарахував та не виплатив, відтак, не виконав свій обов`язок, чим допустив протиправну бездіяльність. … Зазначаю, що в цій частині позовних вимог позивач не зазначив, які саме він виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) та на яких саме підставах має право на виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану в розмірі 30000 гривень. … Спірним в цій частині позовних вимог є період з 01.12.2023 по 27.03.2024. Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.04.2023 №106 на виконання бойового розпорядження позивача було відряджено до АДРЕСА_2 з 24.04.2023 до окремого розпорядження з метою виконання завдань з підтримання військової дисципліни в АДРЕСА_2 (додатки 4, 5). Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 04.03.2024 №67 позивач прибув до військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків з АДРЕСА_2 04.03.2024 (додатки 6, 7). Тобто, позивач перебував у відряджені та виконував завдання з підтримання військової дисципліни у АДРЕСА_2 у період з 24.04.2023 по 04.03.2024. Разом з тим зазначаю, що Переліком бойових (спеціальних) завдань не передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань) за виконання завдання з підтримання військової дисципліни. … Отже, у період з 01.12.2023 по 04.03.2024 позивач не виконував інших бойових (спеціальних) завдань, згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), тому у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди позивачу в розмірі 30 000 гривень у зазначений період. Стосовно періоду з 05.03.2024 по 27.03.2024 зазначаю, що позивач виконував бойові (спеціальні) завдання, згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), які передбачені Переліком бойових (спеціальних) завдань, але відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.04.2024 №103, від 22.04.2024 №124, від 05.06.2024 №173 (додатки 8, 9, 10) йому було нарахована та виплачена додаткова винагорода за виконання бойових (спеціальних) завдань, згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) в розмірі 30 000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань). Отже, позовні вимоги позивача в цій частині вважаю безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 5. Щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за період з 30.03.2016 по 27.03.2024, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків військової частини НОМЕР_2 - 27.03.2024 та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій. Позивач проходив військову службу у відповідача у період 29.01.2015 по 27.03.2024. Під час проходження військової служби у відповідача позивач отримав статус учасника бойових дій. Посвідчення учасника бойових дій отримав 30.03.2016. Копію зазначеного посвідчення додано позивачем до позовної заяви. … Тобто, чинне законодавство України передбачає виплату грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в разі звільнення з військової служби. … Отже, враховуючи зазначене вважаю, що під час виключення зі списків особового складу військової частини позивач не набув права отримання грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а тому позовну вимогу в цій частині вважаю безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Враховуючи зазначене вважаю, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, а так само щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення та компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, є безпідставними та такими, що не підлягає задоволенню. …».

Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Судом вивчено відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Прасов О.О. у період з 18.09.2024 по 09.10.2024 перебував у відпустці.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Згідно з Посвідченням серії НОМЕР_5 , виданому 30.03.2016, зазначено, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

У Витязі із Наказу ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.01.2015 за №18 зазначено: «… 1. Солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 29 січня 2015 року №6-РС на посаду стрільця 1-ї групи охорони та патрульно-постової служби 2-го взводу охорони та патрульно-постової служби 2-ї роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_2 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 29 січня 2015 року зарахувати до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, а з 29 січня 2015 року - на котлове забезпечення та вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 530 гривень на місяць, шпк "солдат". З 29 січня 2015 року виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років. …».

У Витязі із Наказу ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.03.2024 за №93 зазначено: «… 5. Старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника 1-ї групи охорони та патрульно-постової служби 3-го взводу охорони та патрульно-постової служби 3-ї роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від "23" березня 2024 року №471-РС на посаду сержанта резерву 57 запасної роти військової частини НОМЕР_4 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби АДРЕСА_3 . З "27" березня 2024 року виключити із списків особового складу військової частини, зняти з всіх видів забезпечення (з вечері 27.03.2024 зняти з котлового забезпечення, видати добовий раціон харчування із розрахунку на 2 доби з вечері "27" березня 2024 року) забезпечити грошовим, речовим, продовольчим атестатом та атестатом на зброю. Вислуга років у Збройних Силах України станом на "27" березня 2024 року становить: календарна - 09 років 01 місяць 28 днів, пільгова - 02 роки 00 місяців 22 дні, загальна - 11 років 02 місяці 20 днів. Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 492% місячного грошового забезпечення, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 68,3% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (військовослужбовцю, який проходить військову службу у Військовій службі правопорядку у Збройних Силах України) з "01" по "27" березня 2024 року. Щорічна основна відпустка за 2022 рік використана тривалістю З доби (з 21 лютого по 23 лютого 2022 року), грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік отримав. Щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалася, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік отримав. Щорічна основна відпустка за 2024 рік не надавалася, грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік не отримав. Відпустка за сімейними обставинами за 2024 рік не надавалася. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, не отримав. Постійним або службовим житлом не забезпечувався, відповідно до вимог Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту. Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти та науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №450 (зі змінами), пункту 5 розділу V ІНСТРУКЦІЇ з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення з "01" по "27" березня 2024 року, та з 28.03.2024 зняти з обліку військовослужбовця, який потребує поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями (службовою житловою площею), склад сім`ї - 1 особа. …».

У листі ВЧ НОМЕР_2 від 15.08.2024 за №35/1329 на адресу Адвокатського об`єднання «Луговий, Дічко та партнери» зазначено: «… На Ваш адвокатський запит від 07.08.2024 щодо надання інформації стосовно ОСОБА_1 командування військової частини НОМЕР_2 повідомляє наступне. Старший сержант ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 у період з 29.01.2015 по 27.03.2024. Під час породження військової служби старшому сержанту ОСОБА_1 здійснювалось нарахування та виплата індексації грошової забезпечення в межах і обсязі, визначених чинним законодавством. …».

Судом досліджено всі документи, наявні у даній адміністративній справі.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

1) Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

У ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зазначено: «Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Як зазначено у п.1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженому 17.07.2003 постановою Кабінету Міністрів України №1078 (надалі «Порядок проведення індексації грошових доходів населення»), цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Судом вивчено норми «Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 за №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Дана постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 за №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» була чинною з 01.01.2008 по 01.03.2018.

Згідно з п.3 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

За матеріалами справи посадовий оклад позивача не змінювався з січня 2008 року. Він змінився лише у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Отже, відповідно до норм «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 29.01.2015 по 28.02.2018 є січень 2008 року.

Також, відповідно до Довідки ВЧ НОМЕР_2 від 13.08.2024 за №130 про виплачене грошове забезпечення з 01.05.2015 по 27.03.2024 старшому сержанту ОСОБА_1 грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року складало 8391,36 грн., а за березень 2018 року 8807,84 грн.

Звідси, грошовий доход позивача внаслідок підвищення посадового окладу збільшився на 416,48 грн. (416,48 грн. = 8807,84 грн. 8391,36 грн.).

Наростаючий індекс споживчих цін з лютого 2008 року по січень 2018 року становить 353,3%.

Відповідно, величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року складає 253,3% (353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) 100% = 253,3% (величина приросту індексу споживчих цін)).

Розмір індексації за березень 2018 року складає 4463,15 грн.

Таким чином, сума належної позивачу індексації у березні 2018 року становить 4046,67 грн. (4046,67 грн. = 4463,15 грн. 416,48 грн.).

Враховуючи на відсутність у суду повноважень самостійно здійснювати розрахунки суми індексації, що є дискреційними повноваженнями відповідача, в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за спірні періоди у конкретній сумі слід відмовити.

За п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого 15.01.2004 постановою Кабінету Міністрів України №44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 за №17) (надалі «Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу»), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. (…).

Згідно з п.3 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу» виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Відповідно до п.4 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу» виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Як зазначено у п.5 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Доказів того, що між ОСОБА_1 та ВЧ НОМЕР_2 існує спір з приводу виплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення (індексації), суду у даній справі не надано.

При цьому, захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Таким чином, суд вважає передчасними позовні вимоги позивача стосовно компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», оскільки обов`язок щодо такої компенсації виникне у відповідача одночасно з виплатою нарахованої відповідачем індексації грошового забезпечення, тобто у майбутньому. Відтак, ці вимоги задоволенню не підлягають.

З метою захисту прав та інтересів позивача, з огляду на приписи ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України, суд вважає за можливе: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4046 грн. 67 коп. у місяць за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, з урахуванням виплачених сум.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховано висновки щодо застосування норм права, викладені, наприклад, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.05.2024 у справі №160/14683/23 (адміністративне провадження №К/990/228/24).

2) Судом вивчено норми постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

За п.2 розділу І «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого 07.06.2018 наказом Міністерства оборони України №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Судом прийнято до уваги наведене позивачем у відповіді на відзив відповідача на позовну заяву «… Позивач в період з 22.04.2023 по 04.03.2024 виконував завдання в м.Синельникове, Дніпропетровської області на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №85/42дск від 21.04.2023, витяг з якого долучений Відповідачем до відзив. …».

Таким чином, суд вважає, що відповідач не обґрунтовано не нарахував та не виплачував позивачу додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.12.2023 по 04.03.2024 у розмірі збільшеному до 30000,00 грн.

3) Згідно з п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до пп.1 п.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;.

Таким чином, на позивача поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про відпустки» передбачено такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством. (…).

Як зазначено у ст.16-2 Закону України «Про відпустки», учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

У п.19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток припиняється, крім відпустки військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку (якщо обоє батьків є військовослужбовцями, - одному з них за їх рішенням); відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

При цьому, згідно з п.17 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Відповідно до п.18 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) під час дії воєнного стану військовослужбовцям надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. (…).

Як зазначено у п.8 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Враховуючи наведене, в особливий період з моменту оголошення мобілізації та під час дії воєнного стану припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, у тому числі додаткової соціальної відпуски.

Однак, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним служби.

Відповідач протилежного не довів.

Водночас, у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом періоду служби військовослужбовця, в якому у нього виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період.

Тобто, особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яка може бути реалізована в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду та воєнного стану, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Отже, припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до п.19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у періоди, передбачені п.17 і п.18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.8 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.16-2 Закону України «Про відпустки».

На думку суду, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби, вибуття до іншого місця служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону України «Про відпустки» та п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При цьому, підзаконні акти не можуть суперечити законам. У разі наявності суперечностей між нормами права підзаконного акту та закону, то застосуванню підлягають норми права передбачені законом, який має вищу юридичну силу.

На час відпустки, яка хоча і непов`язана з виконанням службових обов`язків, за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Це ж саме стосується і компенсації при вибутті до іншого місця служби, звільненні за невикористані дні відпустки.

Враховуючи наведене, посилання відповідача на неможливість проведення позивачу компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за минулі періоди часу є безпідставними.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Інші судові витрати за матеріали справи відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4046 грн. 67 коп. у місяць за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.12.2023 по 04.03.2024 у розмірі збільшеному до 30000,00 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.12.2023 по 04.03.2024 у розмірі збільшеному до 30000,00 грн.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 30.03.2016 по 27.03.2024, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків Військової частини НОМЕР_2 - 27.03.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 30.03.2016 по 27.03.2024, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків Військової частини НОМЕР_2 - 27.03.2024.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

У стягненні на користь позивача з відповідача судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 10.12.2024.

Суддя О.О. Прасов