Справа № 580/2331/20
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2331/20 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Бабич А.М., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Епель О.В.,

при секретарі Литвин С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та винести нове рішення, яким визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на розгляді в Черкаському окружному адміністративному суді перебував позов Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1 ), в якому з урахуванням клопотання (вх. №16955/20 від 14.07.2020) про зменшення позовних вимог, податковий орган просив стягнути з відповідача податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в сумі 224 433,84грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року позов задовольнив повністю.

На виконання вищезазначеного рішення суду, 05.10.2020 року Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №580/2331/20. Зазначене вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження, яка міститься в матеріалах справи (а.с.112-113).

04.09.2024 на адресу суду першої інстанції надійшла заява (вх. №42045/24) ФОП ОСОБА_1 (далі - Заява) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Так, у вказаній заяві відповідач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий 05.10.2020 Черкаським окружним адміністративним судом за результатами розгляду адміністративної справи №580/2331/20, з огляду на те що не зазначивши у позові на користь якої територіальної громади позивач просив стягнути кошти з відповідача, а окремо сформованого, як одиниці місцевого бюджету, у структурі бюджетів усіх рівнів не існує, рішення суду виконати неможливо.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Тому особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити дії встановлені Законом для його виконання у точній відповідності.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічний висновок викладено у ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Правовими положеннями ч.1-2 ст.374 КАС України регламентовано, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, чинним законодавством передбачено чіткі умови, відповідно до яких суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а саме:

1) якщо виконавчий документ було видано помилково;

2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказана правова норма носить імперативний характер, який вимагає беззастережного підпорядкування, реагування, виконання та не підлягає широкому тлумаченню.

У даному випадку, як вже вище зазначалося судом, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року, яке набрало законної сили, позов задовольнив повністю та стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у сумі 224433,84 грн.

14.06.2021 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Держави 190310,20 грн. невідшкодованого залишку податкового боргу.

Отже, відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане у вказаний у резолютивній частині спосіб, станом на момент звернення відповідача із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в порядку ст.374 КАС України.

У свою чергу, доводи відповідача про те, що не зазначивши у позові на користь якої територіальної громади позивач просив стягнути кошти з відповідача, а окремо сформованого, як одиниці місцевого бюджету, у структурі бюджетів усіх рівнів не існує, а тому рішення суду виконати неможливо, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу судом, оскільки в мотивувальній частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року суд зазначив, що оскільки позивач не зазначив, до якого саме бюджету просить стягнути податковий борг, що є предметом вказаного спору, дотримуючись ч.2 ст.9 КАС України, якою передбачено право суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, суд дійшов висновку стягнути вищевказаний податковий борг на користь місцевого бюджету.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена ст.129 Конституції України та ч.1 ст.370 КАС України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення, відповідно до ч.2 ст.370 КАС України, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Завершальною стадію судового провадження являється виконання судового рішення, як гарантія захисту порушених прав та інтересів осіб, які звернулись до суду за їх відновленням.

Відтак, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, а тому особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити дії встановлені Законом для його виконання у точній відповідності.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про безпідставність заяви позивача про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та відмову у її задоволенні, відповідно апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу суду.

Таким чином, судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 370, 373, 374, КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

О.В. Епель

Повний текст виготовлено 09.12.2024 року