Справа № 240/27094/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/27094/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

10 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сушка О.О. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн пропорційно за період з 24 квітня по 17 травня 2023 року перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з 20 травня по 18 червня 2023 року перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, з 06 по 12 липня 2023 року перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн пропорційно за період з 24 квітня по 17 травня 2023 року перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з 20 травня по 18 червня 2023 року перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, з 06 по 12 липня 2023 року перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за весь час затримки виплати з 24 квітня 2023 року по день фактичної виплати додаткової грошової винагороди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 проходить службу за контрактом та з 25 жовтня 2022 року зарахований до списків особового складу В/ч НОМЕР_1 .

18 грудня 2022 року під час безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконуючи бойове завдання в районі населеного пункту Яковлівка Бахмутського району Донецької області у результаті ворожого мінометного обстрілу, під час відбиття збройної агресії російської федерації проти України та забезпечення заходів правого режиму воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 та захисту Батьківщини відповідно до Указу Президента України «Про використання Збройних Сил України та інших військових формувань» від 24 лютого 2022 року №71/2022, отримав мінно-вибухову травму. Вогнепальне уламкове сліпе поранення лівої вилицевої області, лівої гайморової порожнини, правої підщелепної області, сполучене з переломом всіх стінок лівої гайморової порожнини, верхньої щелепи по типу Ле-Фор 2. Перелом тіла нижньої щелепи праворуч. Стороннє тіло правої підщелепної області. Закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, контузію, гематому повік, субкон`юктивальний крововилив, нейропатію правого ока.

18 грудня 2022 року командиром В/ч НОМЕР_1 видано наказ №259, яким ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у Краматорську міську лікарню №3 у зв`язку з отриманим пораненням з обіду 18 грудня 2022 року.

Згідно виписок з медичних карт стаціонарного хворого з 19 грудня 2022 року по 17 лютого 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні отриманих травм та поранення.

Відповідно довідки №538 військово-лікарської комісії від 16 лютого 2023 року поранення, так, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення відсутня). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

На підставі рапорту військовослужбовця, зазначеної довідки та відпускного квитка від 17 лютого 2023 року №317 наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року №48 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою з 17 лютого по 18 березня 2023 року.

Наказом від 19 березня 2023 року №79 позивач, на підставі відпускного квитка від 17 лютого 2023 року №317, вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з 19 березня 2023 року.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 21 березня 2023 року №2780, поранення, так, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення відсутня). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

На підставі рапорту військовослужбовця, зазначеної довідки та відпускного квитка від 23 березня 2023 року №578 наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 23 березня 2023 року №84 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою з 23 березня по 21 квітня 2023 року.

Наказом від 22 квітня 2023 року №114 позивач, на підставі відпускного квитка від 23 березня 2023 року №598, вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з 22 квітня 2023 року.

На підставі направлення начальника медичної служби від 24 квітня 2023 року №4440, наказом командира від 24 квітня 2023 року №116 позивач вважається таким, що вибув у КНП «Київська обласна клінічна лікарня» м. Київ з 24 квітня 2023 року.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного пацієнта №157159/325/342 від 17 травня 2023 року позивач перебував на лікуванні у КНП «Київська обласна клінічна лікарня» з 28 квітня по 17 травня 2023 року.

Наказом від 17 травня 2023 року №139 позивач, на підставі виписки із медичної карти стаціонарного хворого №б/н від 17 травня 2023 року, вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з 17 травня 2023 року.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 19 травня 2023 року №4560, поранення, так, пов`язане з захистом Батьківщини (довідка про обставини поранення №1/1427 від 27 березня 2023 року). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

На підставі рапорту військовослужбовця, зазначеної довідки та відпускного квитка від 20 травня 2023 року №960 наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 20 травня 2023 року №142 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою з 20 травня по 18 червня 2023 року.

Наказом від 19 червня 2023 року №172 позивач, на підставі відпускного квитка від 20 травня 2023 року №960, вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з 19 червня 2023 року.

На підставі направлення начальника медичної служби від 06 липня 2023 року №4904, наказом командира від 06 липня 2023 року №189 позивач вважається таким, що вибув у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» м. Київ з 06 липня 2023 року.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного пацієнта №161335/554 від 12 липня 2023 року позивач перебував на лікуванні у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з 06 по 12 липня 2023 року.

Наказом від 13 липня 2023 року №196 позивач, на підставі виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5702 від 13 липня 2023 року, вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з 13 липня 2023 року.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 13 липня 2023 року №5702, захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

На підставі рапорту військовослужбовця, зазначеної довідки та відпускного квитка від 14 липня 2023 року №1184 наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 14 липня 2023 року №197 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою з 14 липня 2023 року.

Наказом від 13 серпня 2023 року №227 позивач, на підставі відпускного квитка від 14 липня 2023 року №1184, вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з 13 серпня 2023 року.

На підставі направлення начальника медичної служби від 17 серпня 2023 року №392/658, наказом командира від 17 серпня 2023 року №231 позивач вважається таким, що вибув на лікування у Військову частину НОМЕР_2 з 17 серпня 2023 року.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 09 вересня 2023 року №6813, поранення 18 грудня 2022 року травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини, НЦД по кардіальному типу захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 34-в, 75-б, 75-в, 25-в, 83-б, графи ІІ Розкладу хвороб позивач обмежено придатний до військової служби; непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; та приданий лише до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Наказом від 09 вересня 2023 року №254 позивач, на підставі виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6813 від 09 вересня 2023 року, вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з 09 вересня 2023 року.

Згідно довідки про доходи від 09 серпня 2023 року №1634/ФЕС/2076 за березень 2023 року позивачу нарахована додаткова винагорода у квітні в розмірі 58064,52 грн, за квітень червень 2023 року нарахування та виплата такої допомоги відповідачем не проведена.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 цього Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (пункт 4 статті 9 цього Закону).

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому неодноразово було продовжено строк дії воєнного стану.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

01 квітня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» №400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з МВТ з 28 квітня по 17 травня 2023 року та з 06 по 12 липня 2023 року, а у період з 17 лютого по 18 березня 2023 року, з 22 березня по 21 квітня 2023 року, з 20 травня по 18 червня 2023 року та з 14 липня по 12 серпня 2023 року перебував у відпустці за станом здоров`я. Виписки з медичних карт стаціонарного хворого та довідки військо-лікарських комісій були надані відповідачу, що підтверджується копіями наказів від 17 лютого 2023 року №48, від 23 березня 2023 року №84, від 20 травня 2023 року №142, від 14 липня 2023 року №197 та від 17 травня 2023 року №139, від 13 липня 2023 року №196, відповідно.

Положення Постанови №168 не обмежують виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі кількістю раз або часом перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці після тяжкого поранення. Поранення (контузія, травма, каліцтво) мають бути пов`язані із захистом Батьківщини.

Як вбачається з довідок військово-лікарської комісії від 16 лютого 2023 року №538, від 27 березня 2023 року №2780 та від 13 липня 2023 року №5702 поранення, а в останній захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України №2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І названого Положення у редакції на час виникнення спірних правовідносин військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Одним з основних завдань військово-лікарської експертизи у пункту 1.3 названого розділу передбачено визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Відповідно до пункту 21.1 розділу ІІ Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, військово-лікарська комісія (далі ВЛК) встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Форми постанов ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв передбачені у пункті 21.5.

Названим пунктом закріплено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини»;

б) поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби;

в) поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

г) захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

ґ) захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

д) захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

е) захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;

є) поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;

ж) захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;

з) захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;

и) поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу;

к) поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.

Абзацом 2 пункту 21.13 розділу ІІ Порядку №402 закріплено, що за наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень).

Таким чином, до виключної компетенції ВЛК віднесено розгляд і вирішення питання про встановлення причинного зв`язку поранення або захворювання. При цьому, наданими позивачем довідками ВЛК від 16 лютого 2023 року №538, від 27 березня 2023 року №2780 встановлено, що поранення так, пов`язане з проходженням військової служби, а довідкою від 13 липня 2023 року №5702 захворювання, пов`язане з проходженням військової служби. Тільки довідкою ВЛК від 19 травня 2023 року №4506 встановлено, що поранення, так, пов`язане з захистом Батьківщини. Також зазначена довідка містить застереження, що травма є важного ступеню.

При цьому, доказів того, що позивач оскаржував зазначені довідки ВЛК і такі були скасовані, суду першої інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що тільки період перебування у відпустці з 20 травня по 18 червня 2023 року, яка була надана на підставі довідки ВЛК від 19 травня 2023 року №4506 дає підстави для нарахування і виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не проведення нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у збільшеному до 100000,00 грн розмір за період з 24 квітня по 17 травня 2023 року перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з 20 травня по 18 червня 2023 року перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, з 06 по 12 липня 2023 року перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Відносно доводів відповідача про те, що для проведення нарахування і виплати такої винагороди позивач мав подати рапорт, суд вірно вказав, що відповідно до приписів Постанови №168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно пункту 12 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Відповідно до пункту 13 розділу ХХХІV Порядку №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Таким чином, враховуючи, що всі медичні документи, що підтверджують право на отримання додаткової винагороди в збільшеному розмірі, перебували у розпорядженні відповідача, відповідач був зобов`язаний прийняти наказ про нарахування і виплату позивачу такої винагороди за період з 24 квітня по 17 травня 2023 року, з 20 травня по 18 червня 2023 року та з 06 по 12 липня 2023 року.

Водночас, у разі скасування довідок ВЛК від 16 лютого 2023 року №538, від 27 березня 2023 року №2780 та від 13 липня 2023 року №5702 і прийняття нових із зазначенням про те, що поранення позивача пов`язане із захистом Батьківщини, такий набуде право на нарахування і виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за періоди перебування у відпустках за станом здоров`я на підставі таких постанов.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000,00 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 24 квітня по 17 травня 2023 року та з 06 по 12 липня 2023 року, а також часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії з 20 травня по 18 червня 2023 року та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000,00 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 24 квітня по 17 травня 2023 року та з 06 по 12 липня 2023 року, а також часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії з 20 травня по 18 червня 2023 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 1248,80 грн. варто зазначити, що з аналізу норм Закону України №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі Порядок №159) слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що грошове забезпечення є доходом, а у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону України №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 3 Закону України №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17.

Окрім цього, згідно постанови Верховного Суду 15 жовтня 2020 року №240/11882/19, розглядаючи позовні вимоги про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходу, одночасно з вимогами про зобов`язання нарахувати і виплату такого доходу, в задоволенні яких суди першої та апеляційної інстанцій відмовили з огляду на їх передчасність, колегія суддів дійшла висновку про їх задоволення. Зауважила, що у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Подібна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 822/1110/16, у постанові від 20 грудня 2019 року у справі №822/1731/16, у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 803/1565/17.

Враховуючи наведене правове регулювання та викладену Верховним Судом правову позицію, колегія суддів також вважає обґрунтованими вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити компенсацію втрати доходу у зв`язку з порушенням строків його виплати, враховуючи, що додаткова винагорода за період з 24 квітня по 17 травня 2023 року, 20 травня по 18 червня 2023 року та з 06 по 12 липня 2023 року позивачу не була нарахована та виплачена, в судовому порядку позивачем такі обставини доведені, а тому в тому числі позивачу підлягає виплаті компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Сушко О.О. Граб Л.С.