Справа № 343/2275/24
Суддя: Лицур І. М.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/2275/24
Провадження №: 2-а/343/35/24
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi Лицура І.М.,

секретаря судового засідання Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3133940 від 26.09.2024 року про притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити, а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 26 вересня 2024 року поліцейським відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капралом поліції Марчаком О.В. відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3133940 про притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Вважає, що вказана постанова є незаконною і підлягає скасуванню з тих підстав, що вона не містить жодних доказів його вини, в ній не чітко викладено всі обставини справи, оскільки лише зазначено, що він, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР. Проте, він не здійснював ніякого маневру повороту, а рухався прямо. Крім того, в постанові поліцейський вказав місцем вчинення правопорушення вул. А.Міцкевича в м.Долина, без зазначення номеру будинку, біля якого це відбулося, тому з постанови неможливо встановити, на якій саме ділянці автодороги він не ввімкнув покажчик повороту, що це був за поворот і чи повинен він був його увімкнути. На його прохання ознайомитися з матеріалами відеофіксації правопорушення, поліцейські відмовилися пред`явити йому докази, що є порушенням ч. 1 ст. 268 КУпАП. Постанова за змістом не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є безпідставною та такою, що не грунтується на належних доказах, оскільки припущення поліцейського та його особисте переконання не можуть бути доказами в справі, це не відповідає принципам, що закріплені в ст. 62 Конституції України. Він вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП не порушував, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3133940 від 26.09.2024 року винесена з грубими порушеннями норм чинного законодавства, тобто є незаконною і підлягає скасуванню.

Представник Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області М.Корнутій подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 31-37), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 26.09.2024 року о 06:51 год. під час патрулювання інспектором відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області було виявлено автомобіль марки «Renault Sanderо», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який, рухаючись по вул. А.Міцкевича в м.Долина, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідно до напрямку руху, чим порушив п. 9.2 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Встановивши факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, поліцейським було роз`яснено останньому його права, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, та винесено постанову cepії ЕНА № 3133940 від 26.09.2024 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Позивачу було оголошено постанову, однак від отримання її копії ОСОБА_1 відмовився. Факт порушення ПДР підтверджувався записом з відеореєстратора, на якому зафіксовано, як позивач не увімкнув покажчик відповідного повороту перед зміною руху, проте даний запис станом на 26.11.2024 року знищений, оскільки відповідно до п. 3 розділу 8 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб. Таким чином, інспектором поліції не порушено процедури щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, останній діяв в межах своїх повноважень. Щодо вимоги позивача про стягнення з ГУНП в Івано-Франківській області витрат на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн., то в її задоволенні також слід відмовити, оскільки витрати на оплату послуг адвоката в даній справі не є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.

В судове засідання представник позивача згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1059612 від 25.01.2024 року (а.с. 9) адвокат Комарницький Е.Г. не з`явився, подав письмову заяву про розгляд даної справи за його та позивача відсутності, в якій вказав, що заявлений позов просить задоволити (а.с. 40).

Представник Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судове засідання також не з`явився та про причини неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з датою вручення 29.11.2024 року (а.с. 30).

Дослідивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 даного Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 вищевказаного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються. Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2024 року поліцейським поліції відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капралом поліції Марчуком О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3133940 (а.с. 4), згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. В постанові зазначено, що 26.09.2024 року о 06:51 год. в м.Долина по вул. А.Міцкевича ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Sanderо», державний номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР.

З оскаржуваної постанови вбачається, що свідків правопорушення в ній не зазначено, будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, до постанови не додано.

На підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, представник відповідача у відзиві посилається на відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, який, однак, станом на 26.11.2024 року знищений, оскільки відповідно до п. 3 розділу 8 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб.

Однак, дане посилання суд не приймає до уваги, так як вказаний запис суду не надано і дані про його існування нічим не підтверджено.

Разом з тим, як вбачається з оспорюваної постанови серії ЕНА № 3133940 від 26.09.2024 року, вона складена з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у ній не повністю вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, зазначено тільки «м.Долина вул. А.Міцкевича», тобто тільки назву населеного пункту і вулиці, однак відсутня вказівка про більш точне (конкретне) місце вчинення правопорушення, відсутня прив`язка до номера будинку, біля якого мало місце ймовірне правопорушення, тому з постанови неможливо встановити, на якій саме ділянці автодороги позивач не подав сигнал покажчиком повороту, що це був за поворот і чи повинен він був його увімкнути.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 26.04.2018 року в справі № 338/855/17 зазначив, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. У вказаній постанові суд роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Sanderо», державний номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР, в судовому засіданні не здобуто, а сама постанова не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3133940 від 26.09.2024 року, є протиправною і її слід скасувати в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, тому суд вважає за необхідне провадження в справі закрити, оскільки відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь позивача слід стягнути 605,60 грн. сплаченого ним судового збору згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 15.10.2024 року (а.с. 10), а в задоволенні вимоги про стягнення 8 000,00 грн. витрат, пов`язаних з наданням йому правничої допомоги адвокатом, відмовити, оскільки жодних доказів на підтвердження факту понесення цих витрат та їх розміру позивач не надав.

На підставі викладеного, ст.ст. 7,9,122,245,247,251,252,280,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 77,139,241-246,250,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3133940 від 26.09.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень та 60 копійок), відмовивши в задоволенні вимоги про стягнення 8 000,00 грн. витрат, пов`язаних з наданням йому правничої допомоги адвокатом, в зв`язку з її недоведеністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії номер: НОМЕР_3 , виданий 06.02.2019 року органом 2610.

Відповідач: Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, що знаходиться за адресою: 76000, м.Івано-Франківськ вул. Академіка Сахарова, 15, .

Суддя: