Справа № 754/13378/24
Суддя: Чирка С. С.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/359/89/2024

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі судового засідання Кулик Т.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Пічуріна А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом у якому просить суд скасувати постанову серії ЕНА №2202997 від 21.05.2024 року за ч. 3 ст. 122 КУпАП та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтував тим, що в оскаржуваній постанові зазначено, що він 21.05.2024 року 16:00 год. у м. Київ по вул. Братиславська, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України.

За вказане правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Зазначає, що дії відповідача є такими, що суперечать чинному законодавству, а зазначена постанова про адміністративне правопорушення є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Крім того, зазначає що за даною адресою він рухався та побачив біля метро «Чернігівська» чоловіка, який тримався рукою за область серця. Одразу зрозумів, що у людини стався серцевий напад, посадив громадянина до свого автомобіля та вирушив до медичного центру по вул. Кубанської України, 10 в м. Києві. Рухаючись по вул. Братиславська у напрямку проспекту Лісового, в стані крайньої необхідності, він був вимушений рухатись по смузі громадського транспорту, так як вона була вільна, а інші смуги були завантажені транспортними засобами. Здійснивши поворот на проспект Лісовий, побачив позаду свого T3 автомобіль поліції, який звуковими та світовими сигналами вимагав зупинки. Він одразу виконав вимоги працівників поліції, та негайно пояснив їм, що у нього в машині знаходиться людина, у якої стався серцевий напад, та попросив надати допомогу, щоб доставити хворого до медичного центру, так як час йшов на секунди, а чоловік був фактично у непритомному стані. Проте, на його прохання працівники поліції ніяким чином не відреагували, а навпаки почали затягувати час, та ігнорували той факт, що в машині знаходиться людина, якій потрібна невідкладна медична допомога, навіть не надали йому можливість викликати швидку. Протримавши його з хворою людиною в автомобілі близько 30 хвилин, працівники поліції вилучили у нього водійське посвідчення та склали спірну постанову. Внаслідок таких дій працівників поліції, він ледве встиг довезти людину до медичного центру, де йому надали медичну допомогу. У медичному центрі позивачу повідомили, що вони могли запізнитися буквально на декілька хвилин, та людину врятувати вже б не вдалoся.

Тому позивач просить скасувати вищезазначену постанову.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 25.09.2024 дану справу направлено до Бориспільського міськрайонного суду Київської області за підсудністю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2024 відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що ОСОБА_2 біля ТЦК стало погано і він його посадив до свого автомобіля і повіз до районної лікарні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив у якому зазначив, що проси ть відмовити у задоволення позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що 21.05.2024 року на території Дніпровського РТЦК йому стало зле і в цей час до нього підійшов позивач,який і відвіз його до лікарні.

Крім того, представник відповідачів направив до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказав на те, що твердження викладені позивачем у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що під час несення служби 21.05.2024, інспектором було виявлено транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив рух по смузі для руху маршрутних транспортних засобів по вул. Братиславській в м. Києві. Інспектором було подано сигнал про зупинку транспортного засобу, але позивач не виконав вимогу про зупинку та продовжив рух далі. Зупинивши водія після переслідування, інспектор підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів. Позивачу було роз`яснено, що він порушив п. 17.1 ПДР України та в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 122 КУпАП. Відповідачем до відзиву було долучено відеозапис. З цих підстав представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, допитавши свідка суд дійшов наступного висновку.

Судом, встановлено, що поліцейським роти 3 батальону 2 полку 2 УПП в м. Києві Литвиненко В.А. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2202997 від 21.05.2024 року.

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень.

З постанови слідує, що 21.05.2024 року 16:00 год. у м. Київ по вул. Братиславська, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.08.2024справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП,закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З переглянутого відео з бодікамери поліцейського №754-13378-24-Trim, вбачається, що транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача рухався по смузі руху, відведеному для руху громадського транспорту. Позивач був зупинений працівником поліції, який представився та пояснив причину зупинки та в чому полягає суть порушення позивача. Позивач вказав, що не зрозумів одразу, що його транспортний засіб зупиняють, тому продовжив рух, а далі лише через 3 хвилини після зупинки його транспортного засобу (16:22:51 -16:25:58) повідомив, що везе хвору людину у лікарню .

З переглянутого відео файлу вбачається, що позивач одразу під час зупинки не повідомляв працівникам поліції, що йому терміново необхідно везти хворого до лікарні та не просив працівників поліції про будь- яку допомогу.

Показання свідка ОСОБА_2 суд оцінює критично і не бере до уваги, оскільки з наявного в матеріалах справи запису з бодікамери поліцейського вбачається, що в ході спілкування з працівником поліції за результатами зупинення транспортного засобу позивач повідомив про обставину перебування в транспортному засобу особи, яка потребує невідкладної медичної допомоги лише через 3 хвилини, що викликає обґрунтований сумнів у потребі саме невідкладного характеру медичної допомоги вказаній особі пасажиру, що з позиції позивача обумовлено його рух в забороненій смузі.

Окрім того, суд звертає увагу на факт відсутності в матеріалах справи належної медичної документації яка б засвідчила факт прибуття свідка ОСОБА_2 до спеціалізованого медичного закладу та надання останньому медичної допомоги.

Поряд з вищенаведеним суд звертає увагу на те, що будучи зупиненим працівниками поліції та посилаючись на факт знаходження в транспортному засобі особи, яка потребує невідкладної медичної допомоги позивачем не було повідомлено ані назви та місця знаходження медичного закладу до якого останній направлявся та не було виголошено прохання до працівника поліції про здійснення супроводу до відповідного медичного закладу, незважаючи на невідкладну потребу в наданні медичної допомоги та ускладненість дорожньої обстановки у відповідному напрямку.

Взаємопов`язана сукупність наведених вище обставин викликає у суду обґрунтований сумнів в достовірності обставин на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Крім того, щодо доводів позивача про те, що останній діяв в стані крайньої необхідності, суд зазначає наступне.

Згідно статті 17 КУпАП України особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до статті 18 КУпАП України не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Суд зазначає, що саме посилання особи, стосовно якої здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення, на існування крайньої необхідності у вигляді транспортування хворого пасажира до лікарні, які до того ж не підтверджені доказами не може беззаперечно свідчити про необхідність застосування положень ст. ст. 17, 18 КУпАП.

Вказаний факт має відповідати фактичним обставинам справи та не викликати сумнівів щодо наявності крайньої необхідності, що повинно бути узгоджено з наявними в матеріалах справи доказами, показаннями свідків, іншими обставинами, що зумовили крайню необхідність.

Отже, порушення позивачем п. 17.1 ПДР України, не вчинене в стані крайньої необхідності, оскільки небезпека життя і здоров`я пасажира не підтверджується фактом (медичними документами) прибуття позивача разом із хворим пасажиром в лікарню, що могло бути можливим внаслідок руху транспортного засобу позивача по смузі для маршрутних транспортних засобів, незважаючи на ту обставину, що автомобіль, яким керував позивач, не є спеціалізованим автомобілем.

До суду не надано жодних доказів, які б свідчили про такі обставини.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ПДР України знак 5.11 Смуга для руху маршрутних транспортних засобів. Смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.

Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Водію, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Відповідно до п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Таким чином, здійснення транспортним засобом руху по смузі для руху маршрутних транспортних засобів створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 КУпАП.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Суд зазначає, що відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача, здійснив рух по смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Враховуючи викладене, працівником поліції повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені спірної постанови ЕНА № 2202997 від 21.05.2024 про накладення адміністративного стягнення, а вина ОСОБА_1 була повністю підтверджена наданими доказами по справі.

Крім того, суд враховує те, що позивач сам визнав факт цього правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

В порядку ст.139 КАС України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72, 77, 90, 241-246, 268-272, 286, 293,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Чирка С.С.