Справа № 320/11190/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Київ № 320/11190/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06 березня 2024 року через електронну пошту Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 звернулась з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач/ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати пункт 2 та підпункти 2.1, 2.2 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 22.01.2024 № 39 щодо накладення на лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - догану та матеріальної відповідальності в розмірі 140 273,32 грн та утриманих та перерахованих до державного бюджету України податків на загальну суму 27 769,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 січня 2024 року наказом командира ВЧ НОМЕР_1 про результати службового розслідування відповідно до пункту 2 на позивача накладено дисциплінарне стягнення «догана» та притягнуто до матеріальної відповідальності в розмірі 140 273,32 грн та утриманих та перерахованих до державного бюджету України податків на загальну суму 27 769,88 грн. Вважає зазначений пункт наказу протиправним, оскільки він порушує законні права та інтереси військовослужбовця (позивача), прийнятий без врахування всіх обставини, тому є таким, що підлягає скасуванню. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі №320/11190/24, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та витребуваних документів.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття спрощеного провадження» від 17 квітня 2024 року у справі №320/11190/24 доставлено до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 18 квітня 2024 року.07 травня 2024 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від ВЧ НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що згідно з доказами, зібраними під час службового розслідування, в процесі нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_1 , службовими особами фінансово-економічної служби до розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення за період з березня 2022 року по вересень 2023 року були включені військовослужбовці, які не мали для цього правових підстав, зокрема, їх прізвища не були зазначені в наказах командира військової частини про виплату грошового забезпечення (грошової винагороди), що призвело до безпідставної виплати військовою частиною грошового забезпечення (премій) па загальну суму 86 8875,40 грн, а також утримано і сплачено до державного бюджету України податки у вигляді військового збору на загальну суму 13 231,65 грн, 158 779,37 грн податку з доходів фізичних осіб.

ОСОБА_1 як начальником фінансового органу проставлено свій підпис у наступних розрахунково-платіжних відомостях на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям: розрахунково-платіжна відомість на виплату грошового забезпечення, травень 2023 року №232 (виплата за квітень 2023 року); розрахунково-платіжна відомість на виплату грошового забезпечення, червень 2023 року №296 (виплата за травень 2023 року); розрахунково-платіжна відомість на виплату грошового забезпечення, липень 2023 року №357 (виплата за червень 2023 року); розрахунково-платіжна відомість на виплату грошового забезпечення, серпень 2023 року №408 (виплата за липень 2023 року); розрахунково-платіжна відомість на виплату грошового забезпечення, вересень 2023 року №472 (виплата за серпень 2023 року).

Вчинення викладеного вище правопорушення також підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування, перелік яких наведено в п.п. 3.5-3.8 Розділу 3 Акту службового розслідування.

При накладенні стягнення командуванням враховано вину позивачки в заподіянні шкоди, її роль та значення в цьому проступку, попереднє відношення до виконання обов`язків військової служби. За наведених обставин, позовні вимоги безпідставні. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Правом надання відповіді на відзив відповідно до вимог статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивачка не скористалася.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України. Проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера з 14 листопада 2023 року.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 08 листопада 2023 року №575 призначено з 08 листопада 2023 року по 08 грудня 2023 року провести службове розслідування по факту безпідставної виплати грошового забезпечення (премій) військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_2 , солдату ОСОБА_3 , солдату ОСОБА_4 , солдату ОСОБА_5 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 08 грудня 2023 року №693 продовжено строк службового розслідування, призначеного наказом від 08 листопада 2023 року №575 до 16 год 00 хв 08 січня 2024 року.

08 січня 2024 року командиром Вч НОМЕР_2 затверджено акт службового розслідування призначеного наказом ВЧ НОМЕР_1 від 08 листопада 2023 року №575.

Відповідно до пункту 5.2 розділу 5 Акта розслідування комісією запропоновано, враховуючи зміст частини третьої статті 3 Розділу І Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», статей 26 та 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 1 Розділу 4 Посадових обов`язків помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_1 01.01.2022, за порушення лейтенантом ОСОБА_1 вимог:

статті 1, абзаців першого та третього статті 3, абзаців першого та другого статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України;

абзацу другого статті 6, абзаців першого, другого, третього та п`ятого статті 11, статті 16, абзаців першого, другого та четвертого статей 83, абзаців другого, третього, четвертого та п`ятого статті 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;

абзаців першого, другого, сьомого та одинадцятого п. 3.1.9, абзаців третього, шостого, сьомого та одинадцятого п. 3.2.21 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України»;

абзаців дев`ятого п.п. 1.6 п. 1, абзаців першого, другого та шостого п.п. 1.7 п. 1, абзаців третього та четвертого п.п. 1.10 п. 1, абзаців першого та другого п.п. 2.2 п. 2 Загальних положень Правил фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» (зі змінами), які є додатком до наказу Міністра оборони України від 22.05.2017 №280 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту», а також виходячи зі змісту абзацу п`ятнадцятого п.п. 4.3 п. 4 Загальних положень цих Правил - за порушення вимог абзаців сімнадцятого, вісімнадцятого, дев`ятнадцятого та двадцятого п.п. 4.3 п. 4 Загальних положень цих Правил;

п. 40, 41 та 47 Посадових обов`язків помічника командира ВЧ НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_1 01.01.2022

начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера ВЧ НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 , притягнути до:

дисциплінарної відповідальності відповідно до статей 45 та 48 Розділу III Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та, враховуючи зміст п. 1 частини першої статті 6 Розділу II Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», до матеріальної відповідальності, у зв`язку з підтвердженням у процесі службового розслідування факту наявності підстав та умов, передбачених частинами першою та другою статті 3 Розділу 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», а саме - за шкоду - збитки, завдані військовій частіші, шляхом здійснення надлишкових виплат грошових коштів під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) в розмірі 140 273,32 грн, крім того утриманих та перерахованих до державного бюджету України податків на загальну суму 27 769,88 грн.

Згідно пункту 2 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 22 січня 2024 року №39, враховуючи зміст частини третьої статті 3 Розділу І Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», статей 26 та 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 1 Розділу 4 Посадових обов`язків помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_1 01.01.2022, за неналежне виконання обов`язків військової служби, а саме вимог:

статті 1, абзаців першого та третього статті 3, абзаців першого та другого статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України;

абзацу другого статті 6, абзаців першого, другого, третього та п`ятого статті 11, статті 16, абзаців першого, другого та четвертого статей 83, абзаців другого, третього, четвертого та п`ятого статті 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;

абзаців першого, другого, сьомого та одинадцятого п. 3.1.9, абзаців третього, шостого, сьомого та одинадцятого п. 3.2.21 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України»;

абзаців дев`ятого п.п. 1.6 п. 1, абзаців першого, другого та шостого п.п. 1.7 п. 1, абзаців третього та четвертого п.п. 1.10 п. 1, абзаців першого та другого п.п. 2.2 п. 2 Загальних положень Правил фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» (зі змінами), які є додатком до Наказу Міністра оборони України від 22.05.2017 №280 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту», а також виходячи зі змісту абзацу п`ятнадцятого п.п. 4.3 п. 4 Загальних положень цих Правил - за порушення вимог абзаців сімнадцятого, вісімнадцятого, дев`ятнадцятого та двадцятого п.п. 4.3 п. 4 Загальних положень цих Правил;

п. 40, 41 та 47 Посадових обов`язків помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово- економічної служби, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_1 01.01.2022,

начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 притягнути до: дисциплінарної відповідальності й відповідно до статей 45 та 48 Розділу III Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накласти дисциплінарне стягнення «догана»; та, враховуючи зміст п. 1) частини першої статті 6 Розділу II Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», до матеріальної відповідальності, у зв`язку з підтвердженням у процесі службового розслідування факту наявності підстав та умов, передбачених частинами першою та другою статті 3 Розділу І Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», а саме - за шкоду - збитки, завдані військовій частині, шляхом здійснення надлишкових виплат грошових коштів під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) в розмірі 140 273,32 грн, крім того утриманих та перерахованих до державного бюджету України податків на загальну суму 27 769,88 грн.

Не погодившись із пунктом 2 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 22 січня 2024 року №39 позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Положеннями статті 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 17 Статуту визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 26 Статуту військовослужбовців залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права і командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно положень статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); г) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

В силу вимог пунктів 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

У разі якщо ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі по тексту - Порядок №608).

Згідно з пунктом 7 Порядку №608 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно із пунктом 1 розділу III Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 1-6 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1-2 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є, зокрема, проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Таке службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння). Результати службового розслідування фіксуються у акті службового розслідування, в якому і мають бути відображені усі зазначені вище складові, надана належна оцінка усім обставинам, встановленим під час проведення такого службового розслідування з урахуванням пояснень особи, відносно якої воно проведено, та, відповідно, має міститися висновок з урахуванням усіх обставин, встановлених під час проведення службового розслідування.

Розділом VIII Порядку №608 врегульовано особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди.

Так, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Проте, під час проведення службового розслідування не було складено відповідної довідки, щодо вартісної оцінки завданої шкоди.

Відповідно до пунктів 1-2, 4-5 статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (надалі Закон № 160-IX) у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

військова частина, установа, організація, заклад - орган військового управління, військова частина, військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ вищого навчального закладу, установа, організація Міністерства оборони України, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, функціональний підрозділ Центрального управління, регіональний орган, інший орган, установа, заклад Служби безпеки України, правоохоронного органу спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України чи орган, підрозділ, формування, установа, навчальний заклад Міністерства внутрішніх справ України, Державного бюро розслідувань та військові прокуратури, в яких проходять службу військовослужбовці, поліцейські та особи рядового і начальницького складу (проходять збори військовозобов`язані та резервісти);

інше майно - нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна, закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти;

матеріальна відповідальність - це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно частини першої статті 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Отже, повна матеріальна відповідальність може настати лише за умисні винні протиправні дії.

Приписами статті 7 Закону № 160-IX передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

З системного аналізу наведених норм слідує, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки чи бездіяльності, а також наявності взаємозв`язку між заподіяною шкодою.

Отже, щоб притягнути особу до матеріальної відповідальності необхідна наявність чотирьох умов, з поміж них - вини у заподіянні шкоди, яка може бути у формі умислу або необережності.

Крім того, з аналізу положення Закону № 160-IX вбачається, що обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

Так, з матеріалів розслідування судом встановлено, що комісія ВЧ НОМЕР_1 зробила висновок, що позивачем завдано шкоду - збитки, завдані військовій частині, шляхом здійснення надлишкових виплат грошових коштів під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) в розмірі 140 273,32 грн, крім того утриманих та перерахованих до державного бюджету України податків на загальну суму 27 769,88 грн.

Проте, ані матеріали службового розслідування, ані матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів про те, що саме з вини позивача безпідставно виплачувалося грошове забезпечення солдату ОСОБА_2 , солдату ОСОБА_3 , солдату ОСОБА_4 , солдату ОСОБА_5 .

Водночас, надаючи оцінку зазначеним в акті службового розслідування висновкам, суд зазначає, що службовим розслідуванням також не встановлено причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, наявність неправомірної бездіяльності позивача.

Також, службовим розслідуванням не було встановлено причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування та виконанням позивачем обов`язків військової служби, вини військовослужбовця.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що вказані обставини можуть свідчити про формальний підхід до проведення службового перевірки та не повноту з`ясування всіх обставин, необхідних для притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності.

Так, як вже було зазначено судом вище, у відповідності до частині 2 статті 3 Закону №160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Суд зазначає, що лише за одночасного доведення належними доказами наявності всіх чотирьох умов для притягнення особи до матеріальної відповідальності, визначених частин другої статті 3 Закону № 160-ІХ, можливе притягнення військовослужбовця до одного з видів матеріальної відповідальності.

При цьому, дискреція командира у виборі виду матеріальної відповідальності не є необмеженою, а повинна ґрунтуватись на вимогах закону, який в свою чергу пов`язує настання повної та підвищеної матеріальної відповідальності саме із умисними протиправними діями військовослужбовця, наслідком яких стала втрата військового майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №813/2751/17, від 13.11.2019 року у справі № 620/302/19, від 25.03.2020 року у справі №814/2281/16, від 25.03.2020 року у справі № 825/1000/18, від 11.06.2020 року у справі № 1540/4486/18 та від 25.06.2020 року у справі № 825/2405/18.

За таких обставин, вина позивача в завданні шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою позивача та завданою шкодою, є також недоведеними, оскільки не підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами.

Крім того, відповідач не навів будь-яких обґрунтувань притягнення позивача до матеріальної відповідальності, у той час як Законом №160-ІХ передбачено як підвищену, так повну та обмежену матеріальну відповідальність. І хоча ухвалення відповідного рішення перебуває у площині дискреційних повноважень відповідного командира (начальника), таке рішення повинно бути обґрунтованим і відповідати вимогам закону, а адміністративний суд, у свою чергу, зобов`язаний надати цьому рішенню оцінку, в тому числі в аспекті законності та обґрунтованості.

До того ж, службовим розслідуванням не встановлено причин та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, наявність з боку позивача протиправних дій.

З огляду на викладене службовим розслідуванням військової частини НОМЕР_1 належним чином не доведено, що саме з вини ОСОБА_1 виплачено солдату ОСОБА_2 , солдату ОСОБА_3 , солдату ОСОБА_4 , солдату ОСОБА_5 грошове забезпечення за період травня-серпня 2023 року.

Отже, за встановлених судом фактичних обставини справи, слід дійти висновку про те, що службове розслідування в частині, що стосується позивача було проведено опосередковано, формально та без встановлення всіх обставин, що мають значення для повного та об`єктивного проведення останнього, з огляду на що, на переконання суду, комісією не встановлено підстав та умов, необхідних, в силу вимог Закону № 160-IX, для притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

Під час розгляду даного спору, суду стороною відповідача так і не було надано беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували висновки службового розслідування та давали б підстави для притягнення саме позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, при цьому, наявність колективних недоопрацювань/порушень у військовій частині, не можу бути підставою для притягнення особи до відповідальності.

Згідно з приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність свого рішення в частині, що стосується позивача, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 2 та підпункти 2.1, 2.2. наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 22.01.2024 № 39 щодо накладення на лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та застосування до неї матеріальної відповідальності в розмірі 140 273,32 (сто сорок тисяч двісті сімдесят три гривні 32 копійки) та утриманих та перерахованих до державного бюджету України податків на загальну суму 27 769,88 (двадцять сім тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень 88 копійок).

3.Розподіл судових витрат не здійснювати

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.