Справа № 560/12377/24
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

09 грудня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить (з урахуванням уточнення позовних вимог):

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо незарахування до страхового стажу періодів його роботи та скасувати рішення від 22.04.2024 №35;

- зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 15.08.1980 по 15.09.1980, з 01.01.1981 по 31.12.1981, з 15.07.1985 по 15.11.1986, з 06.09.1991 по 01.10.1992 до страхового стажу та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком;

- зобов`язати пенсійний орган призначити пенсію за віком з 15.04.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі протиправно не зарахували йому до страхового стажу для призначення пенсії відповідні періоди роботи попри те, що вони належним чином підтверджуються наданими документами, зокрема записами трудової книжки.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відзиві просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що спірним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недостатністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відзив не подало.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який для періоду звернення з 1 січня 2024 по 31 грудня 2024 становить не менше 31 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі також - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Водночас, працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено можливості працівнику здійснювати контроль за правильністю ведення обліку та заповнення роботодавцем трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 виповнилось 60 років (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

15.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.04.2024 №35 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, передбаченого п. 3 ч. 2 статті 114 Закону № 1058-VI (20 років).

Із тексту рішення встановлено, що вік заявника 60 років, необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 31 рік. За наданими до заяви документами до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі з серпня по вересень 1980 згідно з архівною довідкою від 29.12.2023 №514, оскільки зазначене ім`я заявника ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним ( ОСОБА_2 ), а також не зазначене по батькові заявника; періоди роботи в колгоспі за 1981, 1985-1986 згідно з архівною довідкою від 29.12.2023 № 513, оскільки зазначене по батькові заявника ( ОСОБА_3 ) вказано не повністю та не відповідає паспортним даним заявника ( ОСОБА_4 ); період роботи в колгоспі з 06.09.1991 по 01.10.1992 згідно з трудовою книжкою від 16.03.1987 НОМЕР_1 , оскільки відсутня інформація про час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні); період роботи з 26.06.2006 по 25.08.2006 згідно з трудовою книжкою від 16.03.1987 НОМЕР_1 , оскільки роботу не підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату внесків).

Також у рішенні зазначено, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи в колгоспі за 1980,1981, 1985-1986 згідно з архівними довідками від 29.12.2023 №513 та №514 необхідно встановити приналежність документів заявнику, а для періодів роботи в колгоспі з 06.09.1991 по 01.10.1992 необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі та фактичну тривалість роботи, видану на підставі первинних документів за час виконання роботи (відпрацьовані трудодні).

Як вбачається зі змісту спірного рішення від 22.04.2024, визнаний страховий стаж позивача складає 27 років 11 місяців 9 днів. На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач досягнув 60-річного віку.

Згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 16.03.1987, ОСОБА_1 у період з 06.09.1991 по 01.10.1992 працював столяром у колгоспі "Прогрес" Савранського району Одеської області, з 26.06.2006 по 25.08.2006 робочим лісогосподарських робіт тимчасово в Савранському лісництві.

Записи про роботу у вказані періоди ( як про прийняття на роботу, так і про звільнення) у трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та з відповідністю дат, завірені підписами уповноважених осіб та печатками роботодавців.

Посилання відповідача на відсутність за період з 06.09.1991 по 01.10.1992 інформації про час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні) суд оцінює критично.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року обчислюється за фактичною тривалістю роботи тільки тоді, коли член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин. Отже, для неврахування до трудового стажу при його обчисленні часу роботи в колгоспі або певного його періоду, необхідно довести/встановити невиконання членом колгоспу встановленого у господарстві мінімуму трудової участі, а також те, що невиконання встановленого мінімуму трудової участі відбулось з вини члена колгоспу та за відсутності поважних причин.

Разом з тим, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а незаповнення відповідальною особою роботодавця певної інформації у відповідній графі не може бути законною підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи до страхового стажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Що стосується відсутності необхідних відомостей за даними Реєстрів застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 26.06.2006 по 25.08.2006, суд виходить з такого.

Пунктом 1 статті 14 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії.

Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону ( частина 1 статті 15 Закону №1058-IV)

Відповідно до статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Перерахунок пенсії особи проводиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де вона працює, страхувальником сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом значених вище норм обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або неповну сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, застрахована особа не може і не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, відтак наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу фактичних періодів роботи особи на такому підприємстві. Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.05.2021 у справі №343/659/17.

З огляду на це, записами трудової книжки позивача підтверджені періоди роботи з 06.09.1991 по 01.10.1992 та з 26.06.2006 по 25.08.2006, чого відповідачі належними доказами не спростували. Доказів того, що у спірні періоди ОСОБА_1 не працював або працював у іншому місці відповідачами не надано.

Що стосується періодів роботи з серпня по вересень 1980, 1981, 1985-1986, суд виходить з того, що відповідно до архівної довідки №514 від 29.12.2023, виданої Благовіщенським трудовим архівом, у документах архівного фонду к-п ім. Леніна (правонаступником якого є КСП "Україна") наявні дані про заробітну плату та трудовий стаж Подуфалого Володі (так у документі) за серпень 1980 3 (9,11), вересень 4 (6,24).

Згідно з архівною довідкою Благовіщенського трудового архіву у документах архівного фонду к-п ім. Леніна (правонаступником якого є КСП "Україна") міститься інформація про трудовий стаж ОСОБА_1 (так у документі):

- 1981, фактично вироблені вихододні 57, встановлений мінімум вихододнів 210, вид діяльності - різний, грошова оплата 141,60, додаткова оплата - зараховано 1981 до трудового стажу прот. №1 від 10.02.1982;

- 1982, грошова оплата 28,40;

- 1985, фактично вироблені вихододні 78, встановлений мінімум вихододнів 280, вид діяльності - шофер, грошова оплата 309,56;

- 1986, фактично вироблені вихододні 78, встановлений мінімум вихододнів 280, грошова оплата 781,85.

На думку суду, ці документи і вказані у них відомості є належними доказами на підтвердження періоду роботи позивача у колгоспі.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на захист.

Відтак суд вважає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії, що ґрунтується на незарахуванні ( невизнанні) частини наявного у позивача стажу, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

З огляду на це, пенсійний орган повинен зарахувати вищезгадані періоди до страхового стажу позивача, здійснивши перерахунок усього наявного у нього стажу (включаючи зарахований), та за наявності 31 року страхового стажу - призначити пенсію за віком.

Враховуючи те, що відповідачі не довели обґрунтованість спірного рішення, доводи позивача належними доказами не спростували, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.04.2024 №35 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 15.08.1980 по 15.09.1980, з 01.01.1981 по 31.12.1981, з 15.07.1985 по 15.11.1986, з 06.09.1991 по 01.10.1992, здійснити перерахунок усього страхового стажу та за наявності 31 року страхового стажу - призначити пенсію за віком з 01.04.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 09 грудня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83,м. Одеса,Одеська обл., Одеський р-н,65012 , код ЄДРПОУ - 20987385)

Головуючий суддя І.С. Козачок