Справа № 400/8274/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 р. № 400/8274/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачавійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

«Визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 за п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

Зобов`язати в/ч НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 за п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ …».

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що військова частина НОМЕР_1 (далі в/ч або відповідач), в порушення норм Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232), не задовольнила рапорт про звільнення позивача з військової служби.

В/ч позов заперечила, у відзиві вказала, що доданими до рапорту документами не підтверджується наявність підстав для звільнення позивача з військової служби.

Правом подати відповідь на відзив суд не скористався.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч.

02.08.2024 ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення на підставі пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232.

У пункті 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232 наведені підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії воєнного стану, серед яких (підстав) - необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів (абзац дванадцятий).

До рапорту ОСОБА_1 додав відповідні медичні документи, що були видані дружині позивача ОСОБА_2 , зокрема, довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 264164, що була видана ОСОБА_2 12.12.2016 і яка підтверджує безстрокове встановлення ОСОБА_2 ІІІ групи інвалідності (причина загальне захворювання); витяг з постанови ЛКК КНП ММР «ЦПСМД № 6» від 24.06.2024 № 76/6 (далі Постанова ЛКК), в якому вказаний діагноз ОСОБА_2 .

Рапорт позивача був погоджений командиром 1 артилерійської батареї артилерійського дивізіону в/ч, командиром артилерійського дивізіону в/ч та був переданий до командира в/ч.

Командир в/ч рапорт ОСОБА_1 не задовольнив (наказ про звільнення не видав), письмову відповідь на звернення позивачу не направив.

На тексті рапорту (зворот) наявний запис: «На даний час відсутній факт проходження (рецидиву) захворювання … 07.08.2024…». Посаду та прізвище особи, яка зробила цей напис, встановити неможливо.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

У статті 115 затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі Статут) вказано, що вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з термінологією Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон № 393), рапорт прирівнюється до заяви (клопотання). Так, заявою (клопотанням) є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статуту, прав чи свобод тощо (стаття 3).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 393, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. В/ч не подала доказів того, що рапорт позивача не був оформлений/не був поданий у встановленому порядку.

Частинами першою, третьою, четвертою статті 15 Закону № 393 встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотання) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 393, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяці від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно зі статтею 117 Статуту, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді.

Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Напис вищенаведеного змісту, що був вчинений на рапорті позивача невідомою особою, не є свідченням належного розгляду рапорту позивача, як у розумінні норм Статуту, так і у розумінні норм Закону № 393.

Незважаючи на це, в/ч, згідно з текстом відзиву, дійшла висновку про відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_1 . Так, на стор. 7 відзиву вказано: «… Командування військової частини НОМЕР_1 прийшло до висновку що підстав для звільнення з військової служби відповідно до абз. 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ за сімейними обставинами «у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів» - не має …».

На думку суду, позиція відповідача є хибною.

Конструкція абзацу дванадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232 складається з двох частин:

необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів. В даному випадку для звільнення необхідна наявність таких умов: дружина особа з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, та необхідність здійснення догляду; або

наявність у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів. В даному випадку для звільнення необхідна наявність таких умов: дружина особа з інвалідністю ІІІ групи, у дружини наявне онкологічне захворювання.

Суд дійшов висновку, що доданими до рапорту документами наявність саме цих умов (дружина особа з інвалідністю ІІІ групи, у дружини наявне онкологічне захворювання) доведена. У рапорті ОСОБА_1 вказана саме ця підстава для звільнення.

Ті обставини, що ОСОБА_2 є дружиною позивача і є особою з інвалідністю ІІІ групи, відповідачем не заперечуються.

Діагноз ОСОБА_2 , що вказаний у Постанові ЛКК, згідно із затвердженим наказом Міністерства економіки України від 04.08.2021 № 360 «Класифікатором хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я» (НК 025:2021), є злоякісним новоутворенням (С50).

За твердженнями відповідача (стор. 8 відзиву), позивачем «… не було надано жодного підтверджуючого документу який міг підтвердити на даний момент … те що онкологічне захворювання знаходиться в активній фазі та в той самий час потребує лікування (медикаментозного або хірургічного) …».

Ці доводи суд відхилив, оскільки у вищенаведеній нормі Закону № 2232 не вказано про фазу онкологічного захворювання, про потребу особи в лікуванні, про стан цієї особи саме на день подання рапорту про звільнення. Діагноз, що вказаний у Постанові ЛКК, підтверджує наявність у дружини позивача онкологічного захворювання.

За таких обставин суд визнав обґрунтованість позовних вимог.

За подання позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Для повернення сплаченого судового збору, відповідно до статті 7 вказаного Закону, позивач має звернутися до суду з відповідною заявою.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) звільнити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) з військової служби за пунктом 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з поданим ОСОБА_1 02.08.2024 рапортом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна