Справа № 520/24179/24
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року Справа№520/24179/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 1 004 157,21 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,

В С Т А Н О В И В :

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 004 157,21 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено те, що відповідач у зв`язку із достроковим розірванням контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти через невиконання курсантом освітньої програми, всупереч вимог частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, не відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба у розмірі 1 004 157,21 грн.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі зазначивши, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил з 04.09.2022 року по 06.08.2024 року на посаді курсанта. 06.08.2024 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем, достроково розірвано. Відповідача було виключено із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) №228 від 05.08.2024 року. Отже, внаслідок розірвання контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, а у позивача - право звернення до суду для захисту майнових інтересів в судовому порядку. Сума заборгованості складає 1 004 157 грн. 21 коп. Відповідач ознайомився із загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в університеті, про що свідчить його власноручний підпис під Загальним розрахунком за №1845 від 06.08.2024 року, проте підпис щодо зобов`язання добровільно відшкодувати витрати на утримання на зазначеному розрахунку не поставив. Також зазначено, що станом на час укладення контракту з Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба ОСОБА_1 мав статус учасника бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 . Таким чином, оскільки ОСОБА_1 маючи пільги та гарантії, передбачені Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як учасник бойових дій, вступив на навчання, оплата за навчання у військових закладах не передбачена. У зв`язку з чим, підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ХНУПС на відшкодування витрати, пов`язані із утриманням у вищому навчальному закладі - відсутні.

Позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що абзацом 1, 2, 7 частини 8 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", державна цільова підтримка для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти надається у вигляді, зокрема, повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, безоплатного проживання в гуртожитку. Частиною 9 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 8 Порядку та умов надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, затверджених постановою №975 визначено, що для отримання державної цільової підтримки особи, зазначені у пункті 1 цих Порядку та умов, подають особисто на ім`я керівника відповідного закладу професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти заяву, складену в довільній формі, із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на які особи претендують. До заяви додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, зазначених у пункті 7 цих Порядку та умов. Натомість, у матеріалах справи відсутні докази звернення Відповідача з відповідною заявою на ім`я начальника Університету під час його вступу на навчання та укладення ним контракту про проходження військової служби (навчання) від 04.09.2022.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача. Повідомлено про те, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та який триває станом на дату розгляду даної справи.

02 березня 2022 року опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 року Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

04.09.2022 року між Міністерством оборони України в особі начальника Університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, згідно з пунктом 1 якого відповідач добровільно взяв на себе зобов`язання, зокрема, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

05.07.2024 року начальником навчального курсу факультету радіотехнічних військ подано рапорт начальнику факультету радіотехнічних військ про відрахування від подальшого навчання курсанта 552 навчальної групи факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба старшого солдата ОСОБА_1 (2022 року набору) через недисциплінованість за вчинення самовільного залишення військової частини (лікувального закладу) з метою ухилитися від військової служби та порушення інших вимог статутів Збройних Сил України, згідно п. 3.4 «Інструкції про порядок проведення відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24 грудня 1997 року №490.

Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 05.08.2024 за № 228, старшого солдата ОСОБА_1 , курсанта 522 навчальної групи (набору 2022 року) факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони університету (колишній військовослужбовець військової служби за контрактом), відповідно до підпунктів 3.2 та 3.4 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 № 490, відраховано від подальшого навчання за недисциплінованість та відповідно до пункту 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з 06 серпня 2024 року припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково, через службову невідповідність.

Стягнуто суму у розмірі 1004157,21 грн. за період навчання в університеті, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 та пункту 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Суму у розмірі 1004157,21 грн. внести до книги обліку нестач університету.

Грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України від 07.06.2018 року №260 за 2024 рік не отримував.

Виплатити надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років відповідно до постанови від 30.08.2017 КМУ №704 за період з 01 серпня по 06 серпня 2024 року у повному обсязі.

Виплатити премію 535% посадового окладу, відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 за період з 01 серпня по 06 серпня 2024 року у повному обсязі.

Вислуга років у Збройних Сил України станом на 06 серпня 2024 року становить: календарна - 11 років 03 місяці 12 днів, пільгова - 11 років 10 місяців 04 дні, загальна - 23 роки 01 місяць 16 днів.

Додаткова відпустка як учаснику бойових дій під час навчання не надавалась, грошова компенсація не виплачувалась.

Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась. Щорічні зимова канікулярна відпустка за 2023-2024 навчальний рік використана тривалістю 10 діб та літня канікулярна відпустка за 2024 рік не надавалась.

Видати атестати та з 06 серпня 2024 року виключити зі списків змінного складу університету, всіх видів забезпечення.

Відповідно до абз. 3 п. 227 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України направити для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Постійним або службовим житлом не забезпечувався.

Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба складено загальний розрахунок коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 за № 1845 від 06.08.2024 року, згідно якого фактичні витрати, пов`язані з утриманням, складають: по грошовому забезпеченню - 896463,64 грн., по продовольчому забезпеченню - 80638,14 грн., по речовому забезпеченню - 0,0 грн., по медичному забезпеченню - 304,59 грн., по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 26750,84 грн., всього 1004157,21 грн. Із вказаним розрахунком відповідач ознайомлений 06.08.2024 року, що підтверджується підписом останнього.

На підтвердження вказаних витрат до суду подані також розрахунки коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 за формою, наведеною в Додатках № 2 та № 4 до Методики визначення розміру коштів на відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням, зокрема по грошовому забезпеченню, по продовольчому забезпеченню, по медичній службі, по речовому забезпеченню та довідка-розрахунок на відшкодування витрат комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, пов`язаних з утриманням курсанта.

У зв`язку із нездійсненням відповідачем добровільного відшкодування витрат на його утримання у закладі вищої освіти відповідно до умов договору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Публічно-правовим вважається спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі №810/2610/16 зазначив, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З урахування позиції Верховного Суду дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до норм статті 3 "Про Збройні Сили України", організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Згідно з частиною 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Пунктами 3-4 "Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання пункту 3 вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання.

Як зазначалося судом вище, відповідно до п.1 контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, курсант зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунку витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта ОСОБА_1 з 04.09.2022 року по 06.08.2024 року №1845 від 06.08.2024 року, сума витрат складається з таких складових:

грошове забезпечення 896463,64 грн.

продовольче забезпечення 80638,14 грн.

речове забезпечення 0,0 грн.

медичне забезпечення 304,59 грн.

енергоносії 26750,84 грн.

Загалом витрат на утримання відповідача 1004157,21 грн.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки - розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

Суд враховує, що курсанти, які навчаються в Університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуб перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання, є державними (бюджетними).

В матеріалах справи містяться докази, що 04.09.2022 року, підписуючи контракт про навчання ОСОБА_1 ознайомився та надав згоду що, відповідно до п.1 Контракту, має відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням в Університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, про що додатково був повідомлений підписуючи ознайомлення з розміром витрат, які підлягають відшкодуванню.

Проте, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів не відшкодував.

Стосовно доводів відповідача про наявність пільги як учаснику бойових дій, суд зазначає наступне.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон № 3551-XII; в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Частинами сьомою, восьмою статті 12 Закону № 3551-XII визначено, що держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах професійної фахової передвищої (професійно-технічної) та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах. Державна цільова підтримка для здобуття професійно-технічної та вищої освіти надається у вигляді, зокрема, повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Абз. 2, 3 частини сімнадцятої статті 44 Закону України від 01 липня 2014 року № 1556-VII Про вищу освіту (далі - Закон № 1556-VII) передбачено, що держава забезпечує особам, зокрема, учасниками бойових дій державну цільову підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних професійно-технічних, вищих навчальних закладах визначають Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 року № 975 (далі - Порядок № 975; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок № 975 визначає механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, зокрема, особам, визнаним учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни, постраждалими учасниками Революції Гідності відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 державна цільова підтримка надається у вигляді:

1) повної оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів у разі зарахування вступників на навчання за державним (регіональним) замовленням відповідно до цих Порядку та умов, а також умов та правил прийому на навчання до закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти на відповідний рік (далі - умови та правила прийому);

2) часткової оплати навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів шляхом надання особам, зарахованим на навчання за рахунок коштів фізичних і юридичних осіб, пільгових довгострокових кредитів для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти;

3) першочергового переведення здобувачів освіти, зарахованих відповідно до умов та правил прийому на навчання на підставі угод, укладених з фізичною або юридичною особою, на навчання на місцях державного (регіонального) замовлення у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, що одержані за рахунок перерозподілу закладом професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або відповідним державним замовником наявних обсягів державного (регіонального) замовлення;

4) соціальної стипендії - для осіб, які навчаються за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання, згідно з Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1045;

5) безоплатного забезпечення підручниками - за рахунок бібліотечного фонду відповідного закладу освіти;

6) безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних закладах освіти;

7) безоплатного проживання в учнівських та студентських гуртожитках або проживання у студентських гуртожитках з пільговою оплатою - для осіб, які навчаються за денною формою навчання.

За змістом пункту 4 Порядку № 975, державна цільова підтримка надається особам, зазначеним у пункті 1 цих Порядку та умов, у вигляді: повної оплати навчання для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (рівнем вищої освіти) за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів - у разі зарахування на місця державного (регіонального) замовлення відповідно до умов та правил прийому (з урахуванням квот, установлених відповідно до законодавства); пільгових довгострокових кредитів для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти; першочергового переведення здобувачів освіти, зарахованих відповідно до умов та правил прийому на навчання на підставі угод, укладених з фізичною або юридичною особою, на навчання на місцях державного (регіонального) замовлення у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, що одержані за рахунок перерозподілу закладом професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або відповідним державним замовником наявних обсягів державного (регіонального) замовлення; соціальної стипендії для осіб, які навчаються за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання; безоплатного забезпечення підручниками - за рахунок бібліотечного фонду відповідного закладу освіти; безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних закладах освіти.

Особам, зазначеним у підпунктах 1-4 пункту 1 Порядку № 975, які навчаються за денною формою навчання, державна цільова підтримка на проживання в учнівських та студентських гуртожитках надається у вигляді безоплатного проживання.

Згідно із пунктом 8 Порядку № 975 для отримання державної цільової підтримки особи, зазначені у пункті 1 цих Порядку та умов, подають особисто на ім`я керівника відповідного професійно-технічного або вищого навчального закладу заяву, складену в довільній формі, із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на які особи претендують. До заяви додаються завірені в установленому порядку копії документів, зазначених у пункті 7 цих Порядку та умов.

Державна цільова підтримка певного виду надається за рішенням керівника навчального закладу.

З системного аналізу наведених вище норм вбачається, що статтею 12 Закону № 3551-XII, статтею 44 Закону № 1556-VII та пунктом 4 Порядку № 975 визначено право учасника бойових дій на отримання державної цільової підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних закладах.

У свою чергу, державна цільова підтримка може надаватись учасникам бойових дій у формі різних заходів, визначених законодавством, зокрема, статтею 44 Закону № 1556-VII та пунктом 4 Порядку № 975.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач при укладенні контракту з Міністерством оборони України про проходження військової служби (навчання) в Університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба ОСОБА_1 не просив застосувати до нього пільги учасника бойових дій.

Обізнаність позивача про наявність у відповідача статусу учасника бойових дій не заперечується.

Однак, суд зауважує що наявність у ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та гарантії держави щодо забезпечення державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах не надають йому права не відшкодовувати витрати держави, пов`язані з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, виходячи з умов укладеного контракту, з якого вбачається, що відповідач не подавав заяви із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки на яку він претендував, а, відтак, не виявив реалізувати дану пільгу при укладенні контракту.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що кошти які просять стягнути позивач не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі.

Доказів, за наявності яких відповідач має на знижку за користування житлом та комунальними послугами, відповідачем не надано.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , укладаючи Контракт із Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 04.09.2024 року, добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, в разі дострокового розірвання контракту через систематичне невиконання його умов або невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану).

Відповідно до змісту наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 05.08.2024 за № 228 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , курсанта 522 навчальної групи (набору 2022 року) факультету радіотехнічних військ протиповітряної оборони університету (колишній військовослужбовець військової служби за контрактом) було відраховано від подальшого навчання саме через недисциплінованість, а з 06.08.2024 року припинено чинність контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України через службову невідповідність.

Отже, після розірвання контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання.

Судом установлено, що 06.08.2024 року позивачем було складено загальний розрахунок коштів №1845 на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , загальна сума яких склала 1004157,21 грн. Зазначений розрахунок містить, перелік витрат, пов`язаних з його утриманням (грошове, продовольче, медичне забезпечення, а також оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв).

З указаним розрахунком відповідач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис на загальному розрахунку №1845 від 06.08.2024 року. При цьому відповідачем не було надано доказів щодо наявності у нього зауважень до названого розрахунку.

Суд також звертає увагу на те, що в ході судового розгляду справи відповідачем не подано належних та достовірних доказів того, що підпис в графі "Ознайомлений курсант" у загальному розрахунку №1845 від 06.08.2024 року не належить ОСОБА_1 . Ця обставина відповідачем не оспорюється та не спростовується.

Також відповідачем не надано доказів оскарження розрахунку витрат, пов`язаних з його утриманням в якості курсанта, що здійснений позивачем.

Суд наголошує, що питання правомірності визначення суми відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з навчанням, не охоплюється предметом цього позову, оскільки розрахунок витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем, не є предметом позову у даній справі, а тому суд не уповноважений надавати правову оцінку такому розрахунку в межах даних спірних відносин.

Крім цього, суд зауважує, що в загальному розрахунку №1845 від 06.08.2024 року також міститься графа про зобов`язання ОСОБА_1 добровільно відшкодувати витрати на утримання в університеті не пізніше 15 днів з дати видання наказу про відрахування.

Як свідчить зміст відзиву, відповідач не заперечує наявність указаної графи в загальному розрахунку, але вказує на відсутність підпису в ній, а тому вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він був обізнаний про обов`язок добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в університеті, і позивач у свою чергу надавав відповідачу строк на їх добровільне відшкодування.

Проте, доводи відповідача в указаній вище частині є помилковими, оскільки, ознайомившись із загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, відповідач не міг не знати про встановлений йому п`ятнадцятиденний строк на їх добровільне відшкодування, адже графа з таким повідомленням розміщена на одній сторінці із загальним розрахунком - одразу після графи "Ознайомлений курсант". А відтак, відсутність підпису в графі про зобов`язання протягом п`ятнадцятиденного строку добровільно відшкодувати витрати не свідчить про те, що відповідачу не було відомо про такий обов`язок.

Отже, оскільки відповідач, який був належним чином повідомлений про обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, сума яких становить 1004157,21 грн, і такі витрати у добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодовано, то у позивача відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2232-XII та пункту 7 Порядку №964 виникло право звернення до суду для захисту майнових інтересів в судовому порядку.

З огляду на те, що згідно наявних у справі матеріалів відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення таких коштів з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Щодо відшкодування витрат грошового забезпечення, то суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Суд вважає помилковими посилання відповідача у відзиві і про необхідність застосування в межах даного спору положень пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України та пункту 13 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, вказуючи, що грошове забезпечення військовослужбовця за своїм змістом є винагородою і не відноситься до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта в навчальному закладі, оскільки нормами названих актів законодавства визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Натомість предметом даного спору є відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у вищому військовому навчальному закладі, порядок стягнення яких врегульовано приписами Порядку №964, прийнятого у відповідності до вимог частини десятої статті 25 Закону №2232-ХІІ, норми яких є спеціальними.

Згідно змісту пункту 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, в тому числі, пов`язаних з грошовим забезпеченням.

Суд зазначає, що для подолання колізій у законодавстві між нормами однакової юридичної сили слід застосовувати напрацьований теорією та практикою підхід щодо надання переваги спеціальним нормам перед загальними, що зумовлено дією принципу lex specialis (спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого за розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом lex specialis derogat generali, суть якого полягає в тому, що спеціальний закон у межах вирішення індивідуального спору скасовує (зупиняє) дію загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

Суд зауважує, що у спірних відносинах підлягають застосуванню саме норми Закону №2232-XII та Порядку №964.

Наведене спростовує доводи відзиву у вказаній вище частині.

До цього варто зазначити і те, що відмінність у характері військової служби курсантів в порівнянні з іншими військовослужбовцями обумовлені відмінностями програм фінансування, за рахунок яких здійснюється виплата їх грошового забезпечення. Грошове забезпечення курсантів вищих військових навчальних закладів належить до категорії витрат на їх навчання і за наявності на те підстав підлягають відшкодуванню, оскільки саме в кошторисі ВНЗ передбачаються кошти на виплату грошового забезпечення курсантів ВНЗ.

Вказане свідчить про те, що заявлена позивачем до стягнення сума грошового забезпечення у розмірі 896463,64 грн. (згідно загального розрахунку №1845 від 06.08.2024 року та довідки про доходи ОСОБА_1 ) є складовою фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у вищому військовому навчальному закладі, і такі отримані відповідачем саме у зв`язку з навчанням. Ці кошти не є аналогом заробітної плати чи винагороди, а тому згідно з пунктом 3 Порядку № 964 вони підлягають відшкодуванню.

Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 N 419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеного начальником продовольчої служби.

Вартість витрат на продовольче забезпечення відповідача протягом навчання визначена у розрахунку витрат на харчування, складеному у відповідності до вимог зазначених нормативно-правових актів начальником продовольчої служби, та становить 80638,14 грн.

Відповідач за весь період навчання (крім канікулярної відпустки) перебував на продовольчому забезпеченні за рахунок державних коштів.

З рапортом про зняття з продовольчого забезпечення відповідач до командування не звертався, а відтак, у період навчання жодного наказу про зняття відповідача з продовольчого забезпечення керівництвом інституту не приймалося.

Також відповідно до пункту 2.1.4 Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Так, загальна вартість витрат на медичне забезпечення становить 304,59 грн.

Також відповідач за період навчання в інституті користувався комунальними послугами та енергоносіями, до яких відповідно до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Оплата за теплопостачання, електроенергію, водопостачання та водовідведення розраховується за період з дати зарахування до списків особового складу навчального закладу по дату виключення курсанта зі списків особового складу.

При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, які встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований вищий навальний заклад, у відповідному навчальному році.

Споживання вказаних комунальних послуг відповідачем здійснювалось під час перебування на території інституту на заняттях, під час самостійної підготовки, під час несення служби в добовому наряді та в інших випадках через те, що він знаходився на повному державному забезпеченні.

Відповідно до розрахунку фактичних видатків державного бюджету відповідача за період навчання, витрати на оплату комунальних послуг по останньому становлять 26750,84 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 під час навчання у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба в сумі 1004157,21 грн. з яких:

грошове забезпечення 896463,64 грн.

продовольче забезпечення 80638,14 грн.

речове забезпечення 0,0 грн.

медичне забезпечення 304,59 грн.

енергоносії 26750,84 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба підлягають задоволенню.

З приводу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, судові витрати понесені позивачем з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (місцезнаходження: 61023, м. Харків, вул. Сумська, 77/79, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості у розмірі 1 004 157,21 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (місцезнаходження: 61023, м. Харків, вул. Сумська, 77/79, ) витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, у розмірі 1 004 157,21 грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 10 грудня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров