Справа № 420/22275/24
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/22275/24

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Дата і місце ухвалення 28.10.2024 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень про відмову у проведенні перерахунку пенсії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.08.2024 року, просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у проведенні перерахунку пенсії №34 від 03.07.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у проведенні перерахунку пенсії №34 від 12.07.2024 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання з 05.07.2024 року у розмірі 54% без врахування стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку 25 років 6 місяців 8 днів, який встановлено у рішенні Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року № 1872/0/15-24

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити з 20.06.2024 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням суддівської винагороди, визначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.06.2024 року №03.4.17-64689/24 та стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку 25 років 6 місяців 8 днів, який встановлено у рішенні Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року № 1872/0/15- 24 у розмірі 60%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести виплату з 20.06.2024 року ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 60% з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у проведенні перерахунку пенсії №34від 03.07.2024 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у проведенні перерахунку пенсії №34 від 12.07.2024 року.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання з 05.07.2024 року у розмірі 54% без врахування стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку 25 років 6 місяців 8 днів, який встановлено у рішенні Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року № 1872/0/15-24.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити з 20.06.2024 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням суддівської винагороди, визначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.06.2024 року №03.4.17-64689/24 та стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку 25 років 6 місяців 8 днів, який встановлено у рішенні Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року № 1872/0/15-24 у розмірі 60%.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести виплату з 20.06.2024 року ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 60% з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а також неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що всупереч висновкам суду першої інстанції, у рішеннях про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання зазначено нормативні документи, на підставі яких позивачу необхідно було подати додаткові документи. На думку апелянта, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що саме у рішенні Вищої ради правосуддя визначено загальний стаж роботи позивача, не беручи до уваги трудової книжки позивача. Щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача апелянт вказує, що суд першої інстанції не зазначає, які саме періоди роботи позивача має бути зараховано до стажу що дає право на призначення щомісячного грошового забезпечення.

Крім того, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення суду винесене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вказаної апеляційної скарги апелянт зазначає, що на дату звернення позивача із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, загальний страховий (трудовий стаж) становить 27 роки 8 місяців 5 днів, у той же час стаж позивача на посаді судді становить 22 роки 6 місяців 11 днів. На думку апелянта, застосування судом першої інстанції щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача норм частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» та Указ Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», що діяли на день призначення позивача на посаду судді є безпідставним, та протирічить діючому законодавству. Апелянт вважає, періоди роботи позивача не можуть бути зараховані у відповідності до частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом. Крім того, на думку апелянта, судом не було враховано, що повноваження позивача є дискреційними.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Указом Президента України від 10.12.2001 року №1205/2001 «Про призначення суддів» відповідно до ст.128 Конституції України постановлено призначити строком на п`ять років на посади суддів місцевих судів, зокрема, на посаду судді Фрунзівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

20.09.2002 року позивач прийняла присягу судді, про що здійснено запис №22 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Постановою Верхової Ради України від 15.03.2007 року №750-V позивач обрана безстроково на посаду судді Фрунзівського районного суду Одеської області.

Постановою Верхової Ради України від 22.05.2008 року №301-VІ відповідно до пункту 27 частини першої статті 85, частини першої статті 128 Конституції України, частини третьої статті 62 Закону України «Про судоустрій України», статті 15 Закону України «Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною Радою України» ОСОБА_1 обрана на посаду судді Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року № 1872/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Одеського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Так, згідно даного рішення, за результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, а саме: актів про призначення, обрання на посаду судді, довідки про роботу на посаді судді, копій паспорта, трудової книжки, дипломів, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню:

стаж роботи на посаді судді 22 роки 6 місяців 8 днів;

стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 3 роки.

Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, становить 25 років 6 місяців 8 днів.

У рішенні Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року № 1872/0/15-24 зроблено висновок, що додані до заяви документи свідчать, що суддя ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу четвертого пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

19.06.2024 року Одеським окружним адміністративним судом прийнято наказ №9-К/ТР/С, яким, зокрема, відраховано з 19 червня 2024 року зі штату Одеського окружного адміністративного суду суддю ОСОБА_1 , звільнену з посади судді Одеського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

24.06.2024 року позивач звернулась через центр обслуговування громадян із заявою 3841, щодо переходу на пенсію за Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

До вказаної заяви було, зокрема, додано:

- розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання №03.7.26-64785 від 19.06.2024 року, який складено Одеським окружним адміністративним судом;

- довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.06.2024 року №03.4.17-64689/24.

03.07.2024 року за результатами розгляду даної заяви за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії №34, яким відмовлено ОСОБА_1 в переході на пенсію за іншим законом, тобто у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

05.07.2024 року ОСОБА_1 подано через вебпортал Пенсійного фонду України заяву щодо переходу на пенсію за Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

До вказаної заяви було, зокрема, додано:

- заяву про призначення щомісячного довічного грошового утримання від 24.06.2024 року за формою згідно додатку №1 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 9 лютого 2023 року № 7-2, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891);

- розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання №03.7.26-64785 від 19.06.2024 року, який складено Одеським окружним адміністративним судом;

- довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.06.2024 року №03.4.17-64689/24;

- рішення Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року № 1872/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Одеського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».

12.07.2024 за результатами розгляду даної заяви за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії №34 від 12.07.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 в переході на пенсію за іншим законом, тобто у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Підставами для прийняття рішень №34 від 03.07.2024 та №34 від 12.07.2024 вказано те, що до заяви гр. ОСОБА_1 надала довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.06.2024, видану на підставі особових рахунків за березень 2024 року, що надано розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №03.7.26 - 64785/24 від 19.06.2024 в якому інформація по стажу не відповідає записам в трудовій книжці, а також, що вказана довідка потребує підтвердження первинними документами згідно з вимогами частини першої статті 40 Закону України.

18 липня 2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області в порядку контролю повторно розглянуто заяву позивача від 05.07.2024 щодо переходу на пенсію за Законом України «Про судоустрій та статус суддів». За результатами розгляду рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.07.2024, позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з 05.07.2024 відповідно поданої заяви.

Відповідачем призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 54% грошового забезпечення виходячи із стажу на посаді судді 22 роки 6 місяців 11 днів.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями та діями Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання з 05.07.2024 у розмірі 54% без врахування стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку 25 років 6 місяців 8 днів, який встановлено у рішенні Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року № 1872/0/15-24, позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №34 від 03.07.2024 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №34 від 12.07.2024 року прийняті необґрунтовано та безпідставно, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи, при цьому, відповідачами не доведено доводів наявності підстав для застосування приписів іншого Закону, а не Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при визначенні у позивача права на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді підлягають зарахуванню і три роки роботи в галузі права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а отже відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача має складати 60%.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку та надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1402-VIІІ)

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.142 Закону № 1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 9 лютого 2023 року № 7-2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891 (далі Порядок 3-1) визначено, що судді у відставці, в тому числі судді Конституційного Суду України у відставці, судді Конституційного Суду України, повноваження якого припинено з підстав, встановлених пунктами 1, 2 частини першої статті 149-1 Конституції України, або якого звільнено з підстав, встановлених пунктами 1, 4 частини другої статті 149-1 Конституції України, за наявності стажу роботи, що дає право на відставку (далі - суддя Конституційного Суду України), призначається щомісячне довічне грошове утримання (п.1 розд. 1).

Заява про призначення / перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (додаток 1) подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання) суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи

Заява про призначення / перерахунок щомісячного довічного грошового утримання подається до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр), або вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал), або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів) (п.2 розд. 1).

Пунктом 3 розділу 1 Порядку 3-1 визначено, що щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

Згідно з п.4 розділу 1 Порядку 3-1 днем звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання та документів, перелік яких наведено в розділі II цього Порядку.

Якщо заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання подається через вебпортал або засобами Порталу Дія, днем звернення за призначенням вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, перелік яких наведено в розділі II цього Порядку, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Згідно з п.5 та 6 розділу 1 Порядку 3-1 якщо до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додані не всі необхідні документи, орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, письмово повідомляє про те, які документи необхідно подати додатково (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається через особистий електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців з дня отримання такого повідомлення, днем звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо документи, які необхідно подати додатково, протягом трьох місяців не подані, щомісячне довічне грошове утримання, за згодою судді, призначається за наявними документами.

Відповідно до п.1 розділу 2 Порядку 3-1 під час подання заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання особою пред`являється паспорт громадянина України.

У разі відсутності в паспорті громадянина України інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків особою надається документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

Особа може пред`явити копію документа, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, у тому числі і в електронній формі.

У заяві про призначення щомісячного довічного грошового утримання зазначається інформація про задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування), для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Документи, що містять відомості (інформацію), які є у володінні держави, не подаються.

Інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Згідно з п.2 розділу 2 Порядку 3-1 до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються:

копія рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади;

копія рішення Конституційного Суду України про звільнення судді Конституційного Суду України з підстав, встановлених пунктами 1, 4 частини другої статті 149-1 Конституції України;

копія розпорядження Голови Конституційного Суду України (судді, який виконує його обов`язки) про припинення з суддею Конституційного Суду України трудових відносин, ухваленого у зв`язку з припиненням повноважень судді Конституційного Суду України з підстав, встановлених пунктами 1, 2 частини першої статті 149-1 Конституції України;

документи про страховий стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) / довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді Конституційного Суду України), видана судом, з якого суддя вийшов у відставку, або Конституційним Судом України (далі - відповідний суд), з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді.

розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (додаток 4);

документи, що засвідчують особливий статус особи:

посвідчення учасника війни, учасника бойових дій, постраждалого учасника Революції Гідності (в період до видачі посвідчення - довідка, видана структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання), особи з інвалідністю внаслідок війни, члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, члена сім`ї загиблого, документи, що підтверджують наявність заслуг, передбачених статтею 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (для підвищення пенсії згідно зі статтями 12-16-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»);

документи, що засвідчують статус особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною (для підвищення пенсії згідно зі статтею 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»), або документи, що підтверджують особливі заслуги перед Україною (для встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною»);

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для встановлення додаткової пенсії згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»);

посвідчення жертви нацистських переслідувань (для встановлення підвищення згідно із Законом України «Про жертви нацистських переслідувань»).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що разом з заявами, за результатами розгляду яких прийнято оскаржувані рішення, позивачем надано повний пакет документів, а отже у відповідачів були відсутні підстави для відмови у призначенні щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, доводи апелянтів фактично ґрунтуються на тому, що позивачем було надано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.06.2024 року, видану на підставі особових рахунків за березень 2024 року, а також надано розрахунок стажу судді, №03.7.26-64785/24 від 19.06.2024 року, в якому інформація по стажу не відповідає записам в трудовій книжці, тому вказана довідка потребує підтвердження первинними документами згідно з вимогами частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів зазначає, що довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.06.2024 року №03.4.17-64689/24 складена за формою та відповідно до Порядку №-1 компетентним на її складання органом Одеським окружним адміністративним судом, а отже відповідає вимогам чинного законодавства та повинна була прийнята пенсійним органом. При цьому, апеляційний суд враховує пояснення позивача, що у квітні та травні 2024 року вона практично постійно перебувала у відпустці та була відсутня на роботі у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, тому довідка була видана на підставі особового рахунку за березень 2024 року, тобто за місяць, в якому ОСОБА_1 відпрацювала як суддя усі робочі дні.

Що стосується посилань апелянтів на положення статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів зазначає, що такі посилання ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права. Спірні правовідносини врегульовані спеціальними положеннями Закону №1402-VIІІ та Порядку 3-1, якими не передбачено повноважень відповідачів здійснювати перевірку відповідної довідки, виданої компетентним органом, або вимагати підтвердження відомостей, що мітяться у довідці, первинними документами. В свою чергу, положення статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не поширюються на спірні правовідносини, що виключає можливість їх застосування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №34 від 03.07.2024 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №34 від 12.07.2024 року є протиправними та підлягають скасуванню, чим спростовуються доводи апелянтів у цій частині.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.07.2024, позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з 05.07.2024 у розмірі 54%.

Частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Колегія суддів зазначає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом зокрема у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4448/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 140/263/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 686/10100/15-а, від 28 жовтня 2020 року у справі № 200/6296/19-а, від 23 вересня 2021 року у справі №620/1944/20, від 08 листопада 2021 року у справі №580/492/21.

Так, у рішенні Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року № 1872/0/15-24 вказано, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню:

стаж роботи на посаді судді 22 роки 6 місяців 8 днів;

стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 3 роки.

Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, становить 25 років 6 місяців 8 днів.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що пенсійним органом не було зараховано до стажу роботи на посаді судді стаж роботи ОСОБА_1 , вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді. З цього приводу апелянти зазначають про відсутність правових підстав вважати, що вказаний стаж підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

В свою чергу, частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Системний аналіз вказаної норми, у її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Частиною третьою статті 127 Конституції України (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) визначалось, що на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою.

Таким чином, до стажу роботи на посаді судді, що дає позивачу право на відставку, підлягають зарахуванню стаж роботи за юридичною спеціальністю три роки, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для призначення на посаду судді.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді (22 роки 6 місяців 8 днів) стаж роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для призначення на посаду судді на посаді старшого юрисконсульта після здобуття вищої юридичної освіти, що становить 3 роки, всього 25 років 6 місяців 8 днів. Виходячи з цього стажу роботи, щомісячне довічне грошове утримання позивача, відповідно до вимог ч.3 ст.142 Закону України №1402-VIII має обраховуватися із розрахунку 25 повних років і складати 60 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Доводи апелянтів, що Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII не передбачено зарахування зазначених періодів роботи ані до суддівського стажу, ані до стажу роботи на посаді судді, ґрунтуються на хибному тлумаченні норм матеріального права та судом апеляційної інстанції оцінюються критично.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді та врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Надаючи правову оцінку доводам апелянтів в частині дискреційності повноважень пенсійного органу у межах спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями ст. 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року № 2073-IX (далі - Закон №2073-IX) визначено, що дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Частиною 3 статті 6 Закону №2073-IX визначено, що здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: дискреційне повноваження передбачено законом; дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

Приписами частини четвертої статті 245 КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19 та від 13 жовтня 2022 року у справі №380/13558/21.

Також, колегія суддів враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію, чим спростовуються доводи апелянтів у цій частині.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 09.12.2024 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька