Справа № 160/6759/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

10 грудня 2024 року

м. Київ

справа №160/6759/24

адміністративне провадження № К/990/40656/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 (суддя Неклеса О.М.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 (колегія у складі: судді-доповідача Кругового О.О., суддів Божко Л.А., Шлай А.В.)

у справі № 160/6759/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також - Міноборони, відповідач, скаржник) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 19.12.2023 № 23/в про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міноборони належним чином здійснити призначення, нарахування та негайну повну виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 одноразову грошову допомогу, пов`язану зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, сина - старшого солдата запасу ОСОБА_2 , у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 29.05.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024, задовольнив позов частково. А саме:

- визнав протиправним та скасував рішення комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок захворювання, пов`язаного із захисту Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_3 , викладене у пункті 3 Витягу з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.12.2023 №23/в;

- зобов`язав відповідача 1 повторно розглянути заяву про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, пов`язаної зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 сина - старшого солдата запасу ОСОБА_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

24.10.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міноборони, в якій останнє з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними приписів процесуального права, просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Верховний Суд ухвалою від 12.11.2024 залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України, надавши скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги (а саме для наведення мотивувань підстави касаційного оскарження, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України, та надання доказів надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення на адресу позивача).

18.11.2024 о 04:24 копія зазначеної ухвали Суду доставлена в електронний кабінет Міноборони та в розумінні п. 2 ч. 6 ст. 251 КАС України вважається врученою позивачу 18.11.2024.

20.11.2024 від скаржника до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги разом із примірником уточненої касаційної скарги й доказами її надіслання на поштову адресу позивача.

При вирішенні питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за означеною скаргою в уточненій редакції, Верховний Суд виходить з такого.

Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у ч. першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже, зміст наведених положень процесуального закону свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у ч. 1 ст. 328 КАС України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Водночас ч. 3 ст. 334 КАС України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Згідно з приписами ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. В той же час мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з врахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

У цьому випадку скаржник підставою касаційного оскарження судових рішень визначив п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України, вказавши на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних спірних правовідносинах з питання застосування трирічного строку, визначеного ч. 9 ст. 16-3 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ), протягом якого зацікавлена особа повинна звернутися за виплатою одноразової грошової допомоги, у сукупності із застосуванням п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрат працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Постанова № 975), в частині визначення дати виникнення у відповідних осіб права на отримання одноразової грошової допомоги - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Також зазначив, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення суди першої та апеляційної інстанцій зробили неправильний висновок про те, що дату виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги та трирічний строк звернення за такою виплатою необхідно починати рахувати не від дати смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть - 10.12.2017, а від дати висновку Центральної військово-лікарської комісії зі встановлення причинного зв`язку захворювань - 21.11.2022.

У взаємозв`язку із наведеним Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Колегією суддів встановлено, що в межах визначеної скаржником підстави касаційного оскарження спірним є відсутність єдиної правозастосовної практики щодо застосували положень ч. 8 і 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, п. 3 Постанови № 975.

Верховний Суд у постановах від 07.12.2021 у справі № 465/1980/18, від 10.05.2023 у справі № 640/5320/19, від 16.02.2018 у справі № 804/2342/18 сформував такі правові висновки:

« 11. Згідно із частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

12. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком № 975.

13. Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

14. Отже, моментом виникнення у членів сім`ї загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті останнього, зазначена у свідоцтві про смерть.»

та « 22. У цьому випадку ОСОБА_4 визнаний померлим рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13.10.2017, але з ІНФОРМАЦІЯ_5 дня, коли він зник безвісти під час бойових дій в зоні АТО.

23. Колегія суддів звертає увагу, що до зазначених правовідносин слід застосовувати ті нормативні акти, які діяли при їх виникненні. Майбутні зміни до законодавства будуть стосуватись тих правовідносин, які виникатимуть після їх прийняття (якщо інше не буде прямо передбачено відповідним правовим актом або якщо це стосується пом`якшення відповідальності).

24. Варто зазначити, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядок № 975 не визначають виключний порядок, яким чином має бути встановлено факт загибелі (смерті) військовослужбовця. Проте, підстави видачі свідоцтва про смерть не впливають на факт отримання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця. В цьому випадку важливим є лише відомості у свідоцтві, а саме: дата смерті.

25. Саме з 05.09.2014 у позивача виникло право на отримання відповідної грошової допомоги і саме за законодавством, що діяло на той час, слід було розраховувати розмір зазначеної допомоги.».

Верховний Суд звертає увагу, що правовідносини у перелічених вище справ подібні до правовідносин у справі № 160/6759/24 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначених правових висновків.

Таким чином, оскільки правовий висновок Верховного Суду з питань, що є спірними у справі, вже сформовано, то Суд не вбачає правових підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Міноборони на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 за п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України.

Тим часом станом на момент постановлення цієї ухвали відповідач не навів належне обгрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених іншими пунктами ч. 4 ст. 328 КАС України, та, як наслідок, не усунув недоліки, які слугували підставою для залишення касаційної скарги без руху. Також із клопотанням (заявою) про продовження строку для усунення недоліків скаржник до Суду не звертався.

У контексті наведеного Суд звертає увагу скаржника на те, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Також суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, оскільки такий обов`язок покладено саме на особу, яка оскаржує судові рішення.

За приписами ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За викладених обставинах, Суд вважає, що Мінобороні слід повернути касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 169, 332 КАС України, Верховний Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Повернути Міністерству оборони України касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 160/6759/24.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.Г. Стеценко