Справа № 376/2748/19
Суддя: Батовріна І. Г.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2748/19
Провадження № 2-а/376/1/2024
У х в а л а

і М Е Н Е М У К РА Ї Н И

"09" грудня 2024 р. Сквирський районний суду Київської області у складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.,

за участю секретаря судових засідань Гіптенко Є.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката - Кочина С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сквира справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради, Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішень Сквирської міської ради № 18 від 26.02.1996, № 812-30-V від 21.05.2009, № 1067-36V від 10.12.2009 та плану забудови садиби від 26.03.1996,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сквирської міської ради та Білоцерківської районної державної адміністрації у якому просив рішення Сквирської міської ради № 18 від 26.02.1996 р. визнати недійсним; визнати недійсним рішення № 1067-36-V від 10 грудня 2009 року Сквирської міської ради Київської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки 3-м громадянам м Сквири виготовлену ФОП ОСОБА_4 » в частині пункту 2 списку щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та надання у власність ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку розміром 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства 0,0280 га.; визнати недійсним план забудови садиби по АДРЕСА_1 (Островського) виготовлений відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства Сквирської районної державної адміністрації від 26.03.1996р.; визнати недійсним рішення Сквирської міської ради №842-30- V від 21.05.2009 р. та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні та моральні збитки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Коваленка О.М..

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 15.11.2019 р. провадження у даній справі відкрито та постановлено здійснювати розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 23.11.2022 р. підготовче провадження по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

05.11.2024 р. головуючий суддя по справі подав заяву про самовідвід.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 05.11.2024 року заяву судді Сквирського районного суду Київської області Коваленка О.М. про самовідвід задоволено в повному обсязі та передано справу до канцелярії Сквирського районного суду Київської області для виконання вимог ст. 31 КАС України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2024 р. головуючим суддею вибрано суддю Батовріну І.Г.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 06.11.2024 р. дану справу прийнято до провадження та постановлено здійснювати розгляд у порядку загального позовного провадження із призначенням судового засідання, оскільки справа була передана на стадії судового розгляду.

В судовому засіданні на обговорення поставлено питання про можливість продовження судового розгляду Сквирським районним судом Київської області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на розгляді його позову в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні представник позивача не заперечував проти передачі даної справи для розгляду за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

У судове засідання представник відповідача Сквирської міської ради Київської області не з?явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та без фіксування технічними засобами.

У судове засідання представник відповідача Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області не з?явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджуються відповідним поштовим відправленням, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

У судове засідання треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з?явилися, про дату, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходили.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Визначене Конвенцією поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Під "судом" у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 5 ст. 125 Конституції України з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Положеннями ст. ст. 2, 4 та 19 КАС України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення (п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Статтею 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

2. Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Отже, на день звернення позивача до суду з вказаним адмыныстративним позовом статтею 20 (у редакції КАС України, що набрала чинності з 15.12.2017) змінено юрисдикцію адміністративних судів, зокрема, звужено предметну юрисдикцію загальних місцевих судів, як адміністративних судів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Предметом цього спору є визнання недійсним рішень Сквирської міської ради № 18 від 26.02.1996, № 812-30-V від 21.05.2009, № 1067-36V від 10.12.2009 та плану забудови садиби від 26.03.1996 р.

Відтак, оскільки, предмет цього спору не відноситься до юрисдикції загальних місцевих судів як адміністративних судів, та зважаючи, що справа передана в провадження судді Батовріної І.Г. 06.11.2024 на стадії судового розгляду, вважаю, що відсутні правові підстави для продовження здійснення розгляду Сквирським районним судом Київської області.

У рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Європейський суд з прав людини, у рішенні справи «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка гарантує право кожного на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 №336/2177/17.

Передачу справ з одного суду до іншого суду визначено положеннями статті 29 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ч.ч. 1, 2 ст. 30 КАС України).

У пункті 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" роз`яснено, що у разі відкриття провадження в адміністративній справі без дотримання правил предметної підсудності суд повинен передати справу на розгляд адміністративного суду, якому вона підсудна, незалежно від того, на якій стадії розгляду справи виявлено порушення правил цієї підсудності, оскільки суд, який відкрив провадження у справі з таким порушенням, не є компетентним у її розгляді. Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Згідно з частиною 1 статті 318 КАС України прийняття судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу, є підставою для скасування рішення суду і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

За правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21.07.2019 у справі №855/306/19, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.

Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» суд припинив здійснення правосуддя з 15.12.2022.

Згідно із п.2 розділу II до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Як вбачається з позову, спір між сторонами є публічно-правовим на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, отже з метою забезпечення права позивача на справедливий суд, справу необхідно передати на розгляд до Київського окружного адміністративного суду, оскільки розгляд такої категорії справ не належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку адміністративного судочинства і розгляд такої справи та ухвалення рішення буде суперечити такій засаді верховенства права, як «суд встановлений законом».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-10, 14, 15, 19, 20, 29, 241, 242, 244- 256, 293, 295, 318 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради, Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішень Сквирської міської ради № 18 від 26.02.1996, № 812-30-V від 21.05.2009, № 1067-36V від 10.12.2009 та плану забудови садиби від 26.03.1996 передати за підсудністю на розгляд до Київського окружного адміністративного суду (адреса: бульв. Лесі Українки, 26, м. Київ, E-mail: ).

Роз`яснити сторонам, що за правилами ч. 8 ст. 29 КАС України, передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали суду складено 11 грудня 2024 року.

Суддя І.Г. Батовріна