Справа № 160/32892/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
15.12.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_4 , в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_4 щодо несвоєчасного розрахунку ОСОБА_1 при виключенні зі списків особового складу військової частини;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування ОСОБА_1 при виключенні зі списків особового складу військової частини одноразової грошової допомоги, передбаченої розділом ХХХІІ Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену розділом ХХХІІ Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену розділом ХХХІІ Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку за період з 16.09.2023 по день здійснення фактичного повного розрахунку;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку за період з 16.09.2023 по день здійснення фактичного повного розрахунку.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 15.09.2023 наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №258 молодшого сержанта ОСОБА_1 на підставі пп. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» було виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 . На день звільнення з позивачем Військова частина НОМЕР_2 не здійснила розрахунку в повному обсязі. Після звільнення було перераховане позивачу грошове забезпечення за 15.09.2023, матеріальна допомога на оздоровлення, компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова допомога при звільненні мобілізованих, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби». Але одноразова грошова допомога, передбачена розділом ХХХІІ Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та зазначена в наказі до виплати, не була виплачена. Вважаючи дану бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 означений адміністративний позов повернуто позивачу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме надання заяви про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Адміністративний позов повернуто позивачеві.
14.06.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 27.02.2022 № 2 солдата запасу ОСОБА_1 зараховано в списки Військової частини НОМЕР_2 та призначено стрільцем 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти ВОС -100915А.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15.09.2023 №258 ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення з 15.09.2024.
Цим же наказом позивачу встановлено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 15 564,96 грн.
При звільненні з військової служби ОСОБА_1 була виплачена одноразова грошова допомога, що не заперечується сторонами.
Позивач, не погоджуючись з порядком обчислення та розміром одноразової грошової допомоги при звільненні, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 40 Закону №2232-XII визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №2011-XI військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Зокрема, пунктом 1 Розділу XXXII Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 4 Розділу XXXII Порядку №260 військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.
Відповідно до п. 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. №460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Пунктами 1-4, 9 Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України визначено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі мобілізація).
Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Головам обласних державних адміністрацій забезпечити створення та роботу обласних, районних та міських медичних комісій.
Так, при звільненні з військової служби, відповідачем була обрахована та виплачена позивачу одноразова грошова допомога при звільненні із розрахунку згідно п. 4 розділу ХХХІІ Порядку № 260 та пункту 1 постанови Кабінету міністрів України № 460 , а саме з розрахунку 4% за кожний повний календарний місяць.
Не огоджуючись з таким розрахунком, позивач звернувся до суду з позовом, наполягаючи на тому, що позивачу має бути обрахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні із розрахунку згідно п. 1 розділу ХХХІІ Порядку № 260.
Як встановлено судом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 27.02.2022, позивач зарахований до списків Військової частини НОМЕР_2 27.02.2022, тобто під час оголошеної мобілізації.
Таким чином, при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, на позивача не поширюється дія пункту 1 Розділу XXXII Порядку №260.
В свою чергу, суд зазначає, що при обчисленні одноразової грошової допомоги позивача при звільненні застосуванню підлягають положення пункту 4 Розділу XXXII Порядку №260 та п. 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. №460.
Таким чином, суд доходить висновку про те, що при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги відповідач діяв правомірно, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Крім того, щодо позовної вимоги щодо компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку за період з 16.09.2023 по день здійснення фактичного повного розрахунку, суд зазначає, що така вимога, по-перше є вимогою на майбутнє, адже пов`язується позивачем з розміром одноразової допомоги при звільненні з військової служби.
Суд зазначає, що убезпечення в майбутньому обмеження виплати не узгоджуються із завданнями адміністративного судочинства.
У зв`язку з чим, дана вимога позивача задоволенню не підлягає.
Крім того, у зв`язку з тим що така позовна вимога є похідною від позовної вимоги щодо порядку обчислення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, яка в даному випадку задоволенню не підлягає.
У зв`язку з чим, дана вимога позивача також задоволенню не підлягає.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 02.08.2024.

Суддя О.В. Царікова