Справа № 600/5754/23-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5754/23-а

Головуючий у 1-й інстанції: Григораш В.О.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

09 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької міської ради на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чернівецької міської ради (відповідач), з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним пункт 33 рішення Чернівецької міської ради від 23.02.2023 №1127 у наданні дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, за адресою Марморозька, поруч із будинковолодінням АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.02.2022 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, за адресою Марморозька, поруч із будинковолодінням АДРЕСА_1 , із врахуванням позиції суду.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.06.2024 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 33 рішення Чернівецької міської ради від 23.02.2023 №1127 у наданні дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, за адресою Марморозька, поруч із будинковолодінням АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради повторно розглянути заяву про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, за адресою Марморозька, поруч із будинковолодінням АДРЕСА_1 , із врахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення, в строк 1 (один) місяць після завершення воєнного стану в Україні.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.02.2022 позивач звернулась до Чернівецької міської ради з заявою про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на АДРЕСА_2 , поруч із будинковолодінням АДРЕСА_1 , згідно графічними матеріалами (а.с. 10).

Пунктом 33 рішення 30 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради від 23.02.2023 №1127 "Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність" відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0.1000 га, за адресою АДРЕСА_2 , поруч із будинковолодінням АДРЕСА_1 (відповідно до наданих графічних матеріалів) безоплатно у власність, орієнтовною площею 0. 100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) (а.с. 9).

Вважаючи протиправним підпункт 33 рішення Чернівецької міської ради від 23.02.2023 №1127, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у пункті 33 рішення Чернівецької міської ради від 23.02.2023 №1127 не вказано на законодавчо визначені статтею 118 Земельного кодексу України підстави для відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначене свідчить про протиправність оскаржуваного рішення, а відтак суд визнав його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, то суд дійшов висновку, що встановлена чинним законодавством заборона на надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, унеможливить виконання відповідачем рішення суду щодо розгляду заяви про надання дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що може мати наслідком передачу у власність земельної ділянки, а тому відповідно до частини третьої статті 378 КАС України наявні підстави для відстрочення виконання судового рішення у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України в редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини першої статті 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 та 123 ЗК України.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).

Як випливає із обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, ОСОБА_1 не погоджується із оскаржуваним рішенням відповідача, оскільки вважає, що застосована відповідачем підстава для відмови не передбачена ч. 7 ст. 118 ЗК України, якою закріплено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні громадянину відповідного дозволу.

Таким чином в межах даного спору суду необхідно з`ясувати, чи є застосовними до спірних правовідносин інші норми земельного законодавства, якими врегульовується питання надання/відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою за обставин воєнного стану в державі.

Так, в контексті цієї справи суд враховує те, що у зв`язку з військовою агресією ворога проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та продовжує діяти по сьогоднішній день.

Таким чином, починаючи з 24.02.2022 і по даний час на території України діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12.05.2015 № 389-VIII.

Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Так, вказаним Законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Також суд враховує те, що Законом України від 19.10.2022 №2698-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель, внесено зміни до підпункту 5 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України який станом на теперішній час передбачає, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації окрім передбачених п.п. 5 п. 27 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України випадків.

Таким чином з дня набрання чинності Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI, тобто з 07.04.2022, діє установлена законом заборона у тому числі на надання органами місцевого самоврядування дозволу на розроблення технічної документації з метою безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок, в тому числі у спосіб встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.

При цьому суд вважає, що зазначена заборона є самостійною правовою підставою для прийняття суб`єктом, уповноваженим на розгляд відповідних клопотань, рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою в період дії воєнного стану, безвідносно до підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України.

В іншому разі, якщо виходити з тієї позиції, що відмова може надаватися виключно з підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України, то це буде прямо суперечити заборонним нормам того ж самого нормативно-правового акту, а саме підпункту 5 пункт 27 розділу X ЗК України, які мають імперативний характер і містять юридичний обов`язок компетентних органів влади та їх посадових осіб утриматися від вчинення певних дій (прийняття рішень), а якщо точніше встановлюють пряму заборону на їх вчинення (прийняття) з відповідними юридичними наслідками за їх недотримання.

Відтак, на думку суду, відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з посиланням на вищезазначені заборонні норми є правомірною та відповідає чинному законодавству, що регулює земельні відносини під час дії воєнного стану.

Суд звертає увагу на положення частини першої статті 3 ЗК України, якою передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Тобто, до спірної ситуації земельне законодавство підлягає комплексному застосуванню з урахуванням окремих спеціальних норм, що діють в особливий період воєнного стану.

Таким чином, підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою окрім положень ч. 7 ст. 118 можуть визначатися також іншими нормами ЗК України, і у справі, що розглядається, такими підставами, з урахуванням воєнного стану та встановленими у зв`язку з цим обмеженнями, є підпункт 5 пункт 27 розділу X ЗК України.

Додатково необхідно відмітити, що такі обмеження є тимчасовими, тобто діють лише на період воєнного стану в державі. А відтак після їх припинення позивач не позбавлена права повторно ініціювати перед селищною радою зацікавлене питання щодо набуття у власність бажаної для неї земельної ділянки.

При цьому суб`єкт владних повноважень позбавлений можливості приймати рішення на власний розсуд і має керуватись вимогами закону на момент саме прийняття того чи іншого рішення. Тобто, відповідач правомірно врахував вимоги передбачені пп. 5 п. 27 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України.

Наведена у цій справі позиція суду, відповідає висновку щодо застосування права, який викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.08.2023 року, справа №300/3771/22 (адміністративне провадження № К/990/16617/23).

Окрім цього, суд вважає, що чинне законодавство, яке регулює відносини у період воєнного стану не містить винятків у застосуванні положень підпункту 5 пункту 27 Розділу X Перехідних положень ЗК України, а також не містить застережень, що розгляд поданих клопотань про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність переноситься на період після припинення воєнного стану, не зупиняє перебіг строків, встановлених для розгляду даного питання та не звільняє від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржене рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. Тому вимоги апеляційної скарги необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької міської ради задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.