Справа № 280/1592/22
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 грудня 2024 року Справа № 280/1592/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування вимоги, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 5 від 11.06.2021 щодо заборгованості (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску у розмірі 89 158,14 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення №5 від 11.06.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (Додаток 13), яким на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застосовано штрафні санкції у розмірі 13 068,67 грн.; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 5 від 11.06.2021 щодо заборгованості (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску у розмірі 8 700,82 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення №5 від 11.06.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (Додаток 13), яким на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застосовано штрафні санкції у розмірі 4 350,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 03.05.2019 до 01.10.2022 був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Головним управлінням ДПС у Запорізькій області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку за вказаний період діяльності позивача, за результатами якої складено відповідний акт, на підставі якого винесено спірні податкові-повідомлення рішення. Щодо порядку проведення перевірки представник позивача зазначає, що запит про подання інформації від 09.03.2021 поданий з порушенням вимог пункту 73.3 статті 73 ПК України: відсутня печатка податкового органу, остання сторінка запиту є ксерокопією. Також представник позивача вважає, що складення запиту від 15.03.2021 на отримання інформації в останній день суперечить вимогам податкового законодавства та зумовлює відсутність можливості у платника для своєчасного надання документів та інформації. Зауважує, що позивачем було надано первинні документи до перевірки, а також долучено надалі до скарги до ДПС України, проте контролюючим органом було проігноровано їх надання.

Представник позивача зазначає, що нарахування позивачу єдиного внеску у акті перевірки за 2019-2020 роки здійснено без врахування фактичних обставин та первинних документів, що підтверджують витрати пов`язані із здійсненням діяльності за період з 03.05.2019 по 01.10.2020. Відповідно до вимог чинного законодавства єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Однак відповідачем не було враховано документально підтверджені витрати, пов`язані із здійсненням діяльності за період з 03.05.2019 по 01.10.2020, а тому позивачу неправомірно нараховано єдиний внесок за вимогою № Ф-5 від 11.06.2021 та штрафні санкції за рішенням № 5 від 11.06.2021.

Стосовно нарахуванням єдиного внеску за відсутність доплат за роботу у вечірній час, святкові, вихідні дні, у зв`язку з чим відповідачем винесено вимогу № Ф-5 від 11.06.2021 та рішення № 5 від 11.06.2021, представник позивача зазначив, що позивачем не було залучено працівників до роботи у вечірній та нічний час, у вихідні та святкові дні, то йому необґрунтовано здійснено нарахування податків та зборів за відсутність доплат найманим працівникам. Також зазначає про відсутність з боку позивача обов`язку із нарахування доплат найманим працівникам за роботу у вечірній та нічний час, у вихідні та святкові дні. Представник позивача зазначає, що складений акт перевірки ґрунтується лише на припущеннях, зазначені у ньому порушення правових норм не знаходять підтвердження з даними податкового обліку та первинними документами позивача, у зв`язку з чим вважає винесені вимоги та рішення такими, що суперечать вимогам податкового законодавства, неправомірними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою від 02.02.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 28.02.2022.

22.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що будь-яких зауважень, щодо форми, змісту запиту та порядку його вручення позивачем ні під час проведення перевірки, ні до її закінчення не надавались, надано лише відповідь на такий запит. Щодо запиту № 1 від 15.03.2021 повідомлено, що строком для надання документів та пояснень по такому запиту є 19.03.2021, такий запит надсилався платнику податків засобами поштового зв`язку, однак повернутий контролюючому органові із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Звертає увагу на наявність обов`язку платника податків вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, крім того, надавати посадовим особам контролюючого органу документи, необхідні для проведення контролюючим органом перевірки, крім випадків їх виїмки або іншого вилучення правоохоронними органами. Окрім того, перевіркою встановлено факт виконання роботи найманими працівниками у вечірній та нічний час, а також вихідні та святкові дні. Вважає, що загальна суму єдиного соціального внеску до бюджету становить 8700,82 грн. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської федерації в Україні введений воєнний стан.

Наказами тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 09.03.2022 №12, від 11.03.2022 №13, від 18.03.2022 №14, від 25.03.2022 №15, від 01.04.2022 №16, від 08.04.2022 №17, від 15.04.2022 №18, від 22.04.2022 №21, від 29.04.2022 №22 строк дії наказу від 28.02.2022 №11 про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану продовжений до 06.05.2022 включно. Роботу суду відновлено з 10.05.2022.

Враховуючи зазначені обставини, призначене на 28.02.2022 підготовче судове засідання не відбулось, та його було перенесено на 15.06.2022.

Ухвалою суду від 15.06.2022 провадження у справі № 280/1592/22 було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 280/2343/22.

Ухвалою суду від 12.08.2024 провадження у справі № 280/1592/22 поновлено та призначено підготовче засідання на 04.09.2024.

Ухвалою від 04.09.2024 підготовче засідання відкладено на 23.09.2024.

Ухвалою від 23.09.2024 провадження у справі було зупинене для надання сторонам часу для примирення. Наступне підготовче засідання призначено на 24.10.2024.

Від представника відповідача 21.10.2024 надійшли додаткові пояснення по справі. Так відповідач зазначає, що під час проведення перевірки було досліджено ті первинні документи які були наданні Позивачем до перевірки та до її завершення (перелік досліджуваних документів зазначено в акті перевірки та додатках до нього). Контролюючий орган не досліджував документів, які не були надані до перевірки, документи які було надано Позивачем до суду не мали вплив на висновки контролюючого органу зазначені у акті документальної позапланової перевірки, а також на прийняті рішення. За результатами проведеної експертизи (з врахуванням додатково наданих платником первинних документів) не спростовано порушення, що встановлені в ході проведення документальної перевірки ППФО ОСОБА_1 та відображенні в акті перевірки від 22.03.2021 р №2082/08-01-07-15/. Окрім того, згідно наданих ППФО первинних документів, а саме: трудових договорів, передбачено здійснення робіт найманими працівниками у святкові та вихідні дні, які не є загальними вихідними днями згідно КЗпП (субота, неділя). Зазначене також підтверджено відмітками у табелях обліку робочого часу (у дні, на які припадали вихідні дні - субота та неділя наявні записи про відпрацьований день). Як вбачається з умов трудових договорів, норма тривалості робочого часу на день становила 7, 8 та 6 годин. Проте, документів, які свідчать про надання працівникам іншого дня відпочинку за роботу у вихідний, святковий день, ППФО не надавалося (заява працівника про надання дня відпочинку за роботу у вихідний, святковий день, наказ, розпорядження, тощо). Також, у наданих табелях обліку робочого часу були відсутні відомості про надання таких днів. Перевіркою було встановлено, що загальна сума єдиного соціального внеску до бюджету становить 8700,82 грн., в т.ч. за 2019р. 3675,31грн. (липень 2019 1077,72грн., серпень 2019 1600,83грн., вересень 2019 996,75грн.), за 2020р. 5025,51грн. (червень 2020-307,82грн., липень 2020 1800,28грн., серпень 2020 1984,61грн., вересень 2020 932,79грн.). Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 24.10.2024 підготовче провадження у справі було закрито та призначено розгляд справи по суті на 20.11.2024.

Представник позивача 20.11.2024 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, на фіксації судового процесу не наполягав, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Відтак, суд дійшов висновку про можливість завершення розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1 у період з 03.05.2019 до 29.09.2020 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, номер запису 0004623. Види діяльності за КВЕД: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 56.30 Обслуговування напоями; 56.29 Постачання інших готових страв; 56.21 Постачання готових страв для подій; 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; 79.90 Надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Для здійснення зазначеної господарської діяльності у позивача наявні ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (термін дії з 06.06.2019 до 06.06.2020), ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (термін дії з 06.06.2019 до 06.06.2020), ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (термін дії з 06.06.2020 до 06.06.2021), ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (термін дії з 06.06.2020 до 06.06.2021).

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, пункту 2 частини першої статті 13 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування заступником начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області Аллою Децик винесено наказ від 09.03.2021 № 610-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_2 з 09.03.2021 тривалістю 5 робочих днів. Наказано провести перевірку за період діяльності з 03.05.2019 по 01.10.2020 з метою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У зв`язку з проведенням документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області складено запит від 09.03.2021 № 825/12/08-01-07-15-09 про надання інформації та документального підтвердження, що пов`язані з предметом перевірки за період з 03.05.2019 по 01.10.2020.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт перевірки від 22.03.2021 № 2082/08-01-07-15/ НОМЕР_1 , яким встановлено наступні порушення:

1. пункт 177.2, підпункт 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, у зв`язку з заниженням податку на доходи фізичних осіб із суми чистого оподатковуваного доходу, що сплачується до бюджету за період з 03.05.2019 по 01.10.2020 на загальну суму 74500,67 грн, у тому числі за 2019 рік 35531,06 грн, за 2020 рік 38969,61грн;

2. підпункт 164.1.3 пункт 164.1 статті 164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК України, у зв`язку з заниженням суми військового збору із суми чистого оподатковуваного доходу, що сплачується до бюджету за період з 03.05.2019 по 01.10.2020 на загальну суму 6208,39 грн, у тому числі за 2019 рік 2960,92 грн, за 2020 рік 3247,47 грн;

3. пункт 1 частини другої статті 6, пункту 2 частини першої статті 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з заниженням суми єдиного соціального внеску із суми чистого оподатковуваного доходу за період з 03.05.2019 по 01.10.2020 на загальну суму 89158,14 грн, у тому числі за 2019 рік 41528,62грн., за 2020 рік 47629,52 грн;

4. підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, підпункт 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, статті 51, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у зв`язку з поданням не в повному обсязі та з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ)) за звітні періоди 2 квартал 2019 року 3 квартал 2020 року;

5. підпункт 168.1.1, підпункт 168.1.2, підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункту 176.2. статті 176, пункту 177.7., пункту 177.8 статті 177 ПК України у зв`язку з не нарахуванням та неперерахуванням до бюджету податку на доходи фізичних осіб із сум орендної плати за нерухоме майно у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду за період з 06.05.2019 по 30.09.2020 на загальну суму 19818,09 грн, у тому числі за 2019 рік 9918,09 грн (липень 2019 року 3618,09 грн; серпень 2019 року 3600,00 грн; вересень 2019 року 2700,00 грн), за 2020 рік 9900,00 грн (липень 2020 року 3600,00 грн; серпень 2020 3600,00 грн; вересень 2020 року 2700,00 грн).

6. підпункт 168.1.1, підпункт 168.1.2, підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункт 176.2. статті 176, пункт 177.7, пункт 177.8 статті 177, пункт 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України у зв`язку з ненарахуванням та неперерахуванням до бюджету військового збору із сум орендної плати за нерухоме майно у строки, встановлені ПКУ для місячного податкового періоду за період з 06.05.2019 по 30.09.2020 на загальну суму 1651,51 грн, у тому числі за 2019 рік 826,51 грн (липень 2019 року 301,51 грн; серпень 2019 року 300,00 грн; вересень 2019 року 225,00 грн), за 2020 рік 825,00 грн (липень 2020 року 300,00 грн; серпень 2020 року 300,00 грн; вересень 2020 року 225,00 грн);

7. підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164, підпункт 168.1.1, підпункт 168.1.2 пункту 168.1, статті 168, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 7118,84 грн, у тому числі за 2019 року 3007,07 грн (липень 2019 року 881,77 грн, серпень 2019 року 1309,77 грн, вересень 2019 року 815,52 грн), за 2020 рік 4111,77грн (червень 2020 року 254,85 грн, липень 2020 року 1472,96 грн, серпень 2020 року 1623,77 грн, вересень 2020 року 763,199 грн);

8. підпункт 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164, підпункт 168.1.1, підпункт 168.1.2 пункту 168.1, статті 168, пункт 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим, загальна сума не нарахованого та не перерахованого військового збору становить 593,24 грн, у тому числі за 2019 рік 250,59 грн (липень 2019 року 73,48 грн, серпень 2019 року 109,15 грн, вересень 2019 року 67,96 грн), за 2020 рік 342,65 грн (червень 2020 року 20,99 грн, липень 2020 року 122,75 грн, серпень 2020 135,31 грн, вересень 2020 року 63,60 грн);

9. пункт 1 статті 7 розділу III Порядок нарахування, обчислення та виплати єдиного внеску Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пункт 1 розділу ІІІ Інструкції Про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2016 №393), у зв`язку із ненарахуванням та неперерахуванням єдиного соціального внеску до бюджету становить 8700,82 грн, у тому числі за 2019 рік 3675,31 грн (липень 2019 року 1077,72 грн, серпень 2019 року 1600,83 грн, вересень 2019 року 996,75 грн), за 2020 рік 5025,51 грн (червень 2020 року 307,82 грн, липень 2020 року 1800,28 грн, серпень 2020 року 1984,61 грн, вересень 2020 року 932,79 грн)

10. частина 6 статті 153 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (зі змінами) у зв`язку зі здійсненням реалізації алкогольних напоїв на розлив без наявності статусу суб`єкта громадського харчування у періоді з 14.06.2019 по 04.06.2020;

11. Постанова Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 (зі змінами та доповненнями, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 № 748), у зв`язку із здійсненням роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни у періоді з 14.06.2019 21.09.2020;

12. стаття 12 Закону України Про оплату праці, Кодексу Законів про працю України у зв`язку з не забезпеченням дотримання мінімальних державних гарантії для працівників та норм оплати праці за роботу у вечірній та нічний час, а також у вихідні та святкові дні без доплати у підвищеному розмірі, встановлюваному законодавством (а.с.128-215, т.1).

На підставі акту перевірки від 22.03.2021 № 2082/08-01-07-15/ відповідачем прийняті:

вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.06.2021 № Ф-5, відповідно до якої заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 89158,14 грн.

рішення № 5 від 11.06.2021 про застосування про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застосовано штрафні санкції у розмірі 13 068,67 грн.;

вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 5 від 11.06.2021 щодо заборгованості (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску у розмірі 8 700,82 грн.;

рішення №5 від 11.06.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застосовано штрафні санкції у розмірі 4 350,41 грн.

Позивач, вважаючи протиправними вимоги про сплату боргу від 11.06.2021 № Ф-5 та №Ф- 5, а також рішення від 11.06.2021 № 5 та №5, звернувся до суду з цим позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України (пункт 41.5 статті 41 ПК України).

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів відповідно до підпункту 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК України.

Приписами підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.

За змістом абзацу першого пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.06.2021 № Ф-5 та рішення № 5 від 11.06.2021 про застосування про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат (ТМЦ, що реалізовані), пов`язаних із здійсненням діяльності за період з 03.05.2019 по 01.10.2020, відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2019 р. та за 2020 р., встановлено розбіжності з даними перевірки на загальну суму 413892,62 грн., в т.ч. за 2019 р. 197394,78 грн., за 2020 р. 216497,84 грн.

Перевірка проведена на підставі даних чеків РРО Системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій, первинних документів платника щодо придбання. Зведені дані щодо придбаних та реалізованих товарів, а також їх залишків за період з 03.05.2019-01.10.2020 наведено у Додатках №1, № 2 до акту.

На підставі наведеного податковий орган дійшов висновку про порушення:

п.177.2, п.п.177.4.5 п.177.4 ст. 177 ПКУ, у зв`язку з заниженням податку на доходи фізичних осіб із суми чистого оподатковуваного доходу, що сплачується до бюджету за період 03.05.2019 - 01.10.2020 на загальну суму 74500,67грн., в т.ч. за 2019р. 35531,06грн., за 2020р. 38969,61грн.;

пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 ПКУ у зв`язку з заниженням суми військового збору із суми чистого оподатковуваного доходу, що сплачується до бюджету за період 03.05.2019-01.10.2020 на загальну суму 6208,39грн., в т.ч. за 2019р. 2960,92грн., за 2020р. 3247,47грн.

Податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 11.06.2021 №5 та №5.

Змістом порушення, що призвели до донарахування податку на доходи фізичних осіб та військово збору стало включення позивачем до податкової декларації документально непідтверджених витрат.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/2343/22 від 07.03.2024, яке постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2024 було залишено без змін, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.06.2021 №5 у частині збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 49578,77 грн, у тому числі податкове зобов`язання 43907,08 грн та штрафні санкції 5671,69 грн. та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.06.2021 №5 у частині збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 4131,56 грн, у тому числі податкове зобов`язання 3658, 92 грн та штрафні санкції 472,64 грн. були визнані протиправними та скасовані.

Згідно із частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд при розгляді справи № 280/2343/22 дійшов висновку, що контролюючим органом не доведено та не вбачається з акту перевірки, з урахуванням виду діяльності позивача (діяльність бару, виготовлення напоїв), яким чином розраховано не підтвердження витрат в частині відсутності підтверджуючих документів та в частині непідтвердження факту отримання/виробництва вказаних ТМЦ в межах господарської діяльності.

Предметом цієї справи є встановлення відповідачем заниження нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 рік у сумі 41528,62 грн. та за 2020 рік у сумі 47629,52 грн., чим порушено п. 1 ч. 2 ст. 6 та п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Суд зазначає, що відповідно до вимог п.177.10 ст.177 ПКУ фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподаткований дохід, у урахуванням особливостей визначених цим розділом.

Загальний оподаткований дохід це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковується за ставками, визначеними у п. 167.1 ст. 167 ПК України.

Об`єктом оподаткування згідно пункту 177.2 статті 177 ПК України є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, а саме:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Отже, положення пункту 177.4 статті 177 ПК України не пов`язують витрати з поняттям операційної діяльності, разом з тим, прямо пов`язують витрати із безпосереднім отриманням доходу. Таким чином, для набуття права на облік витрат відповідно до положень зазначеної статті має бути наявним прямий зв`язок між понесеними витратами з отриманим доходом. При цьому зазначені у вказаній правовій нормі види витрат умовно можна віднести до категорій: прямі матеріальні витрати, на оплату праці, на сплату ЄСВ, інші витрати (загальновиробничі, адміністративні тощо).

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Судом встановлено, що у зв`язку із необхідністю спеціальних знань у сфері бухгалтерського обліку щодо підстав віднесення до складу витрат та документального їх підтвердження, судом у межах справи № 280/2343/22 було призначено судово-економічну експертизу.

Згідно з Висновком експерта №355 за результатами проведення економічної експертизи від 29.12.2023 висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки Головного управління ДПС України у Запорізькій області від 22.03.2021 №2082/08-01-07- 15/ в частині заниження суми єдиного соціального внеску із суми чистого оподатковуваного доходу за період з 03.05.2019 по 01.10.2020 складає на загальну суму 40326,20 грн., в т.ч.: 2019 рік 16554,53 грн.; 2020 рік 23771,68 грн.

Отже, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.06.2021 № Ф-5 та рішення № 5 від 11.06.2021 про застосування про застосування штрафних санкцій суд визнає частково обґрунтованими, що в свою чергу зумовлює їх часткове скасування:

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.06.2021 № Ф-5 в частині сплати заборгованості (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску у розмірі 48831,94 грн., а саме: за 2019 рік - 24974,09 грн.; за 2020 рік 23857,84 грн.;

рішення № 5 від 11.06.2021 про застосування про застосування штрафних у розмірі 7380,60 грн., з них: за 2019 рік - 4994,82 грн.; за 2020 рік -2385,78 грн.

Щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 5 від 11.06.2021 та рішення №5 від 11.06.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що в межах розгляду справи № 280/2343/22 судом досліджувалось правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 11.06.2021 р. №5 та 5.

Підставою для прийняття вищезгаданих податкових повідомлень-рішень було встановлене відповідачем порушення, яке полягало у не нарахуванні та не виплаті доходів (заробітної плати) найманим працівникам за роботу у вечірній час, вихідні та святкові дні, опис яких наведено у п.п.2.4.1. акту перевірки, що в свою чергу призвело до несплати військового збору.

Зведені дані щодо ненарахованих сум заробітної плати найманим працівникам за роботу у вечірній час, святкові, вихідні дні за перевіряємий період, а також сум відповідних податків та зборів із заробітної плати за роботу у вечірній час, святкові, вихідні дні відповідачем наведено у Додатку 4 до акту перевірки. У Додатку №4 до акту перевірки містяться суми нарахованих: податку з доходів фізичних осіб (18%), військового збору (1,5%), єдиного соціального внеску (22%). Зазначене порушення було встановлені на підставі даних чеків РРО (касових стрічок), Z-звітів, трудових договорів ОСОБА_1 з найманими працівниками.

Скасовуючи податкові повідомлення-рішення від 11.06.2021 р. №5 та 5 Запорізький окружний адміністративний суд при розгляді справи № 280/2343/22 дійшов висновку, що ГУ ДПС у Запорізькій області здійснило донарахування податку на доходи фізичних осіб з доходу, який не був нарахований та виплачений роботодавцем, а тому за відсутності об`єкта оподаткування (доходу) немає передбачених ПК України підстав для утримання податку на доходи фізичних осіб та, відповідно, військового збору, у зв`язку з чим донарахування відповідачем грошового зобов`язання, штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, є передчасним.

Предметом розгляду даної справи є правильність нарахування єдиного внеску з сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, а також утримання єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) встановлені порушення, опис яких наведено у п.п. 2.4.1 акту перевірки (відсутність доплат за роботу у вечірній час, святкові, вихідні дні).

З урахуванням вищевикладеного, у звязку із скасуванням податкових повідомлень-рішень від 11.06.2021 р. №5 та 5, якими було здійснено донарахування податку на доходи фізичних осіб з доходу, який не був нарахований та виплачений роботодавцем та, відповідно, військового збору, суд вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 5 від 11.06.2021 та рішення №5 від 11.06.2021 про застосування штрафних санкцій також є протиправними та підлягають скасуванню.

Слід зазначити, що посилання представника позивача на порушення порядку проведення перевірки, зокрема, направлення запитів про надання інформації та її документального підтвердження та обгрунтування відповідачем неприйняття результатів судово-економічної експертизи судом не беруться до уваги, оскільки ці питання вже були предметом розгляду у межах справи № 280/2343/22 та судом з цього приводу надана оцінка.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір 1152,78 грн.

Таким чином, враховуючи вимоги частини третьої статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 692,59 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України визначає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;

Відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано договір про надання правової допомоги №27/21 від 24.05.2021 з Додатковою угодою №1 від 28.12.2021, рахунок №04/01 від 14.01.2022, квитанцією №0.0..1 від 19.01.2022, акт приймання-передачі послуг правової допомоги від 19.01.2022.

Надані докази доводять, що позивачем понесено витрати на правову допомогу в даній справі на суму 8 000,00 грн, оскільки предмет правової допомоги співвідноситься з предметом спору в даній справі, доведено узгоджений сторонами розмір гонорару адвоката, підтверджено сплату коштів на користь адвокатського об`єднання, адвокат якого здійснював представництво інтересів позивача у даній справі на підставі ордеру від 14.01.2022 серія АР №1078700, виданого Адвокатським об`єднанням «Легес», підписав та подав позовну заяву в даній справі.

Суд враховує, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 6 статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 09 березня 2021 року у справі № 200/10535/19-а тощо.

У відзиві на позовну заяву відповідач запечив щодо стягнення витрат на правову допомогу. При цьому, відповідачем не надано доказів на підтвердження неспівмірності заявлених витрат, відсутні посилання на нормативно-правовий акт або інший акт, який би визначав розмір тарифів на правову допомогу. Відтак, заперечення відповідача є необґрунтованими.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

При цьому, право на правову допомогу в адміністративній справі не залежить від складності справи та характеру спірних правовідносин.

За умовами договору про надання правничої допомоги від 24.05.2021, встановлення гонорару адвоката у фіксованому розмірі, незалежно від обсягу послуг та часу, витраченого адвокатом, відповідає приписам статті 30 Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України.

Наданими доказами підтверджується зв`язок понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн. у зв`язку з розглядом даної справи, оскільки відповідні документи містять посилання на предмет спору, розмір понесених витрат відповідає домовленості сторін договору про надання правничої допомоги від 24.05.2021 щодо розміру фіксованого гонорару, надано докази оплати, позов підписано та подано до суду представником позивача адвокатом Голіковою Г.В., яка діє на підставі ордеру від 14.01.2022 серія АР №1078700, виданого Адвокатським об`єднанням "ЛЕГЕС".

Враховуючи складність справи, обсяг та характер доказів у справі, фактично надані адвокатом послуги та зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що підтверджений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. є розумним та справедливим.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування вимоги, визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.06.2021 № Ф-5 в частині сплати заборгованості (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску у розмірі 48831,94 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 5 від 11.06.2021 про застосування про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі в частині застосування штрафних санкцій по єдиному соціальному внеску у розмірі 7380,60 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 5 від 11.06.2021 щодо заборгованості (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску у розмірі 8 700,82 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення №5 від 11.06.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 4350,41 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 692,59 грн. (шістсот дев`яносто дві гривні 59 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10.12.2024.

Суддя А.В. Сіпака