Справа № 140/12763/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/12763/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач), який містить наступні позовні вимоги:

1) визнати протиправними дії щодо невиплати недоодержаної пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 по справі №140/12972/21 після смерті останньої;

2) зобов`язати виплатити недоодержану пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 по справі №140/12972/21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мати позивача ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №140/12972/21, яке набрало законної сили 21.01.2022, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника (з урахуванням раніше виплачених сум) на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» від 19 липня 2021 року №33/23-1262д про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 . На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_2 була перерахована пенсія у разі втрати годувальника.

Позивач зазначає, що її мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і після її смерті ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом.

В серпні 2024 року позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про виплату їй як правонаступнику суми заборгованості по пенсії, нарахованої померлій мамі ОСОБА_2 на виконання вказаного судового рішення.

Проте листом від 04.09.2024 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що для включення нарахованої доплати до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, позивачу необхідно замінити сторони у відносинах, щодо яких виник спір.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив їй у виплаті недоодержаних сум пенсії померлої матері, оскільки вона є особою, яка має право на отримання суми пенсії, яка підлягала виплаті ОСОБА_2 як одержувач пенсії у разі втрати годувальника, і залишилась недоодержаною у зв`язку із її смертю.

З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. В обґрунтування своє позиції зазначила, що кошти, нараховані за життя ОСОБА_2 на виконання рішень суду, входять до складу спадщини, при цьому жодних доказів на підтвердження такої обставини позивач не надав.

Зокрема, не надано доказів про те, що нотаріус видав ОСОБА_1 , доньці ОСОБА_2 , свідоцтво про право на спадщину за законом, з якого вбачалося б, що до складу спадщини включено кошти у вигляді недоотриманої пенсії на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/12972/21 від 21.12.2021 в сумі 153 845,27 грн.

З наведених підстав представник позивача просила в задоволенні позову відмовити.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №140/12972/21, яке набрало законної сили 21.01.2022, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника (з урахуванням раніше виплачених сум) на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» від 19 липня 2021 року №33/23-1262д про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 . На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_2 була перерахована пенсія у разі втрати годувальника.

ОСОБА_2 мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.10.2022 серія НОМЕР_1 (а.с. 12).

ОСОБА_1 у серпні 2024 року звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про виплату їй як правонаступнику суми заборгованості по пенсії, нарахованої померлій мамі ОСОБА_2 на виконання вказаного судового рішення.

Проте, листом від 04.09.2024 №11280-10449/H-02/8-0300/24 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що для включення нарахованої доплати до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, позивачу необхідно замінити сторони у відносинах, щодо яких виник спір.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

В силу правового регулювання, визначеного статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2023 за №1058-ІV (далі -Закон №1058-ІV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Схоже правове регулювання визначено в статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), зокрема, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Вказане кореспондується із положеннями статтею 1227 Цивільного кодексу України, якими установлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за №2262-ХІІ.

За приписами частин 1-3 статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 за №3-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі по тексту також Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Таким чином, статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як і пункту 4 Порядку №3-1 визначено спеціальний механізм виплати пенсії в разі смерті пенсіонера, який отримував пенсію цього Закону, і залишилися недоодержаними.

Вказаний закон і підзаконний нормативно-правий акт є спеціальними щодо інших норм законодавства України (наприклад, статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» тощо), і виключно вказаними нормами регламентовано порядок «виплати» сум пенсії, які залишилися недоодержаними у зв`язку з смертю пенсіонера з числа військовослужбовців, членам його сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає наступне.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 06.04.1965 (а.с.13), ОСОБА_1 являється дочкою померлої ОСОБА_2 .

На день смерті мати позивача проживала разом з позивачем, як член її сім`ї, що підтверджується довідкою про взяття на облік від 13.10.2022 №145 видана ОСББ №9 м. Хмельницький та довідкою №314 від 12.08.2024 виданої виконавчим комітетом Дубечнянської сільської ради Ковельського району Волинської області.

ОСОБА_2 перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії у разі втрати годувальника, відповідно до Закону №2262.

З наданої довідки ГУ ПФУ у Волинській області разом з листом №2399-1684/C-02/8-0300/22 від 15.02.2022 сума не виплаченої пенсії ОСОБА_2 складає 153 845,27 грн.

Стосовно тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, щодо не надання доказів про те, що нотаріус видав ОСОБА_1 , доньці ОСОБА_2 , свідоцтво про право на спадщину за законом, з якого вбачалося б, що до складу спадщини включено кошти у вигляді недоотриманої пенсії на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/12972/21 від 21.12.2021 в сумі 153 845,27 грн, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону №1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону №2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Виходячи з викладеного, ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із пунктом 4 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України установлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а батьки і дружина (чоловік) мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таке саме право мають також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в силу положень частини 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її матері ОСОБА_2 , і які залишилися неодержаними у зв`язку з її смертю.

Суд звернув увагу, що позивач, звернулася до Головного управління ПФУ в області із заявою про здійснення останній виплати нарахованої її матері ОСОБА_2 пенсії, що залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю поза межами строку визначеного частиною 3 статті 61 Закону №2262-ХІІ.

Однак, в даному випадку, суд також звертає увагу, що відмова органу пенсійного забезпечення не містить такої мотивації її прийняття.

У відповіді від 04.09.2024 за №11280-10449/Н-02/8-0300/24, відповідач, свою відмову позивачу, мотивує тим, що для включення нарахованої доплати до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, позивачу необхідно замінити сторони у відносинах, щодо яких виник спір.

Суд зазначає, що нарахована і недоодержана пенсія на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

Згідно статті 8 Закону №2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним з основних принципів/засад адміністративного судочинства, згідно з пунктом 5 частини 3 статті 2 КАС України є обов`язковість судового рішення.

Також відповідно до статей 14 та 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Неповне і несвоєчасне нарахування та виплата належного розміру пенсії ОСОБА_2 за період 01.12.2019 по 28.02.2022 в загальному розмірі 153 845,27 гривень є очевидною і встановленою обставиною.

Право на такі недоплачені суми пенсії відновлено ОСОБА_2 за її життя рішенням суду. Тривале виконання Управлінням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №140/12972/21, яке набрало законної сили 21.01.2022, стало продовженням порушення його прав, так як остання за життя правомірно очікувала на виконання рішення в розумний строк.

В контексті порушеного питання суд вважає за необхідне звернути увагу на ключову відмінність між приписами Законів №2262-ХІІ, №1788-ХІІ та №1058-ІV, а саме

по перше, відповідно до Закону №2262-ХІІ «суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини», «зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера»;

по друге, відповідно до Закону №1788-ХІІ «суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини», «зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера»;

по третє, відповідно до Закону №1058-ІV «у разі не звернення особами за виплатою суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, така сума пенсії, входить до складу спадщини».

Аналіз коментованих законів свідчить про різне правове регулювання одних і тих же правовідносин, які пов`язані з «неодержаними сумами пенсій у зв`язку з смертю пенсіонера», зокрема:

- у випадку із неодержаними сумами пенсій, нарахованої за правилами Закону №1058-ІV, недотримання шести місяців з дня відкриття спадщини на звернення особами за виплатою суми пенсії, така обставина має наслідком включенням таких сум пенсій до складу спадщини;

- у випадку із неодержаними сумами пенсій, нарахованої за правилами Закону №2262-ХІІ, законодавцем не передбачено взагалі можливості на включення таких сум пенсій до складу спадщини, в той час як положеннями статтею 1227 Цивільного кодексу України зазначена можливість визначна;

- у випадку із неодержаними сумами пенсій, нарахованої за правилами Закону №2262-ХІІ, такі суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, при цьому, недотримання такої умови щодо пенсії Закону №1058-ІV не позбавляє права особи на включення зазначених до складу спадщини;

- у випадку із неодержаними сумами пенсій, нарахованої за правилами Закону №1788-ХІІ, відсутність своєчасного подання заяви протягом шести місяців з дня смерті пенсіонера, або відсутності належного членам його сім`ї, має наслідком входження такої пенсії до складу спадщини.

Слід констатувати, що у відношенні до пенсій, недоодержаних у зв`язку з смертю пенсіонера військовослужбовця чи прирівняних до них осіб, якому така нарахована відповідно до Закону №2262-ХІІ, в порівнянні із аналогічними положеннями Законів №1788-ХІІ та №1058-ІV, законодавством встановлено найбільш несприятливі і звужені правила осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Членам сім`ї та особам, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, перелік яких визначений Законами №1788-ХІІ та №1058-ІV, надано суттєві переваги у правах над такою ж категорією осіб, що передбачена Законом №2262-ХІІ, у питаннях виплати сум пенсій осіб, які підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, в тому числі питанні недотримання шестимісячного строку на звернення за такою пенсією.

Частинами 1 і 2 статті 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 за №5207-VI (надалі по тексту також Закон №5207-VI) відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

Форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.

За приписами частини 1 статті 4 Закону №5207-VI дія цього Закону поширюється на відносини між юридичними особами публічного та приватного права, місцезнаходження яких зареєстровано на території України, а також фізичними особами, які перебувають на території України.

Дія цього Закону, поряд з іншим, поширюється на такі сфери суспільних відносин як соціальний захист (абзац 8 частини 2 статті 4 Закону №5207-VI).

Формами дискримінації, як визначено в частині 1 статті 5 Закону №5207-VI, серед іншого є - непряма дискримінація.

Оцінюючи аргументи відповідача про відсутність в ОСОБА_1 права на застосування приписів статті 61 Законом №2262-ХІІ та відповідно і на отримання сум пенсій її матері, які підлягали виплаті останній, з підстав недотримання шестимісячного строку на звернення за пенсією з дня смерті ОСОБА_2 , суд виходить із наступних аргументів.

Згідно приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Виходячи із обставин справи та принципу пропорційності, суд вважає, що несприятливим наслідком для прав, свобод та інтересів, у даному випадку, є неодержання нарахованої на виконання рішення суду від 21.12.2021 у справі №140/12972/21 пенсії ОСОБА_2 у зв`язку із несвоєчасним виконання рішення суду та після її смерті, її донькою, яка недотрималася шестимісячного строку на звернення за пенсією з дня смерті її матері. Ціллю, на досягнення якої прийняте рішення/вчинені дії органом пенсійного забезпечення, є економія коштів державного бюджету.

З огляду на фактичні обставини справи, суд звертає увагу, що, відмова відповідача від 04.09.2024 №1280-10449/-02/8-0300/24, не мотивована зверненням позивача до Головного управління ПФУ в області поза межами строку встановленого частино 3 статті 61 Закону №2262-ХІІ..

Недотримання строку із його перевищенням, на переконання суду, не може бути тим строком, який слід оцінювати як значний чи тривалий, порушення якого може виправдати втручання держави в права особи з метою їх обмеження, наслідком чого буде повна втрата можливості отримати належні померлому чоловікові суми пенсії, які йому були нараховані і правом на отримання яких за життя останній з незалежних від себе причин не зміг скористатися.

Більше того, навіть беручи до уваги факт несвоєчасного звернення до Управління із заявою про виплату недоодержаної пенсії чоловіком позивача, суд вважає, що дії відповідача не являється проявом досягнення необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення/дії, так як у даному випадку йде мова про продовження порушення права:

- ОСОБА_2 на належний розмір і суми пенсії, які протиправно не були нараховані й виплачені (153 845,27 гривень), та на своєчасне (в розумний строк) виконанням рішення суду у справі №140/12972/21;

- ОСОБА_1 на виплату недоодержаної пенсії її матері.

Відтак, суд вважає, що дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови позивачу у виплаті пенсії в розмірі 153 845,27 гривень, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №140/12972/21 і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю, є непропорційними тим несприятливим наслідкам, які настали в наслідок такої відмови.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що дії Головного управління ПФУ в області, щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії в розмірі 153 845,27 гривень, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №140/12972/21 і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю, є протиправними.

Попри це, незважаючи на розгляд судом адміністративних справ не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог, суд, керуючись частиною 2 статті 9, пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України вважає за необхідне обрати інший спосіб захисту права порушеного позивача, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зокрема, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 153 845,27 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №140/12972/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю.

Більше того, приписи статті 61 Закону №2262-ХІІ врегульовують питання «виплати», а не «стягнення» пенсії що залишилася недоодержаною у зв`язку з смертю пенсіонера.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 недоодержаної пенсії мати ОСОБА_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 по справі №140/12972/21 після її смерті.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану пенсію матері ОСОБА_2 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 по справі №140/12972/21 після її смерті.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ).

Суддя В.В. Дмитрук