Справа № 640/22109/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Вівдиченко Т.Р.

Ключкович В.Ю.

за участі:

секретар с/з Кващук Т.А.

пр-к позивача Дейнегін С.М.

пр-к відповідача Норець В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулось з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків форми «В1» від 09.08.2021 №201, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 89 052 441,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 22 263 110, 25 грн. ;

- податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків форми «В4» від 09.08.2021 №201, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 36 895 654, 00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з спірними контрагентами є хибними та не підтверджені належними доказами, а реальність господарських операцій з вказаними контрагентами у період, що перевірявся, підтверджується первинними документами.

Крім того, позивач зазначав, що перевірка контролюючим органом здійснювалася в період дії мораторію на проведення документальних позапланових перевірок платників податків, а тому Акт перевірки не може слугувати підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки у розумінні вимог ст.74 КАС України є доказом, що одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив оскаржуване судову рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки факту пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Крім того, апелянт вказував про правомірність здійснення документальної планової перевірки АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», оскільки на момент її призначення та проведення постанова КМУ №89 від 03.02.2021 року була чинною і Кабінет Міністрів України , відповідно до положень п.4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.ю2020 №909-ІХ, мав право скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг , встановлених відповідними законами, прийнятими з метою запобігання виникненню та поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 19 липня 2024 року.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25 вересня 2024 року та продовжено строк розгляду адміністративної справи на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.

25 вересня 2024 року у судовому засіданні оголошено по справі перерву до 30 жовтня 2024 року.

Зважаючи на перебування судді-члена колегії Ключковича В.Ю. у відпустці, 30 жовтня 2024 року адміністративну справу № 640/22109/22 знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 20 листопада 2024 року.

18 листопада 2024 року відповідачем подано на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду додаткові пояснення по справі №640/22109/22.

Також, 19 листопада 2024 року від Акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова корпорація України» надійшли на адресу суду додаткові пояснення по справі №640/22109/22.

20 листопада 2024 року у судовому засіданні оголошено по справі перерву до 04 грудня 2024 року для додаткового ознайомлення сторін з матеріалами справи №640/22109/22.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи колегія суддів враховує наступне.

Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну планову виїзну перевірку акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () та складено Акт перевірки від 02.07.2021 №589/31-00-07-01-02/37243279 (далі - Акт перевірки).

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 09.08.2021 року за №№ 201, 102, 102,402,102, та оскаржувані в цій справі ППР:

- №201, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 89 052 441,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 22 263 110,25 грн

- №201, яким зменшено розмір від`ємного значення суми вартість в розмірі 36 895 654,00 грн.

Згідно матеріалів справи податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 отримано позивачем 12 серпня 2021 року, що ним не заперечується.

Позивачем зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку не оскаржувалися. Натомість, частина ППР була оскаржена в судовому порядку в адміністративних справах №640/22841/21 та 640/26782/21.

Втім, з позовною заявою про оскарження податкових повідомлень-рішень №201 та №201 позивач звернувся до суду 14 грудня 2022 року.

При відкритті позовного провадження судом першої інстанції питання дотримання позивачем строку звернення до суду не вирішувалося. Разом з тим, протокольною ухвалою суду від 10.05.2023 року суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду за відсутністю підстав, визначених ст.123 КАС України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ключовим питанням у даній справі, що підлягає вирішенню судом апеляційної інстанції, є правомірність поновлення судом першої інстанції АТ «ДПЗКУ» строку звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

Колегія суддів вважає, що при визначенні початку перебігу цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність),а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

При цьому, саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до змісту статті 121 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Так, колегією суддів встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 09.08.2021 №201 та №201 фактично отримані позивачем 12.08.2021 року, а позов подано до суду 14.12.2022.

Наразі, процедура адміністративного оскарження вказаних рішень позивачем не використовувалась.

Позивач не заперечує пропуск ним строку звернення до суду з позовом про оскарження зазначених вище ППР та, як на підставу поважності пропуску цього строку, посилається на запроваджений карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та введення воєнного стану в країні. Крім того, вказував на зміну судової практики щодо визначення процесуальних строків звернення до суду.

Як вже зазначалось вище, згідно приписів ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

У цій постанові Верховний Суд визначив помилковим твердження про те, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 Податкового кодексу України.

Також, Верховий Суд зазначив, що для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватись наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перераховані всі постанови Верховного Суду, у яких викладена правова позиція, від якої відступила судова палата.

З системного аналізу зазначених вище правових норм та судової практики слідує, що податкові повідомлення-рішення можуть бути оскаржені до суду у строки, передбачені частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, доводи позивача в частині зміни судової практики, як підстави поважності пропуску строку звернення до суду, не заслуговують на увагу, оскільки така позиція Верховного Суду сформована ще у 2020 році.

У постанові від 27 січня 2022 року у справі №160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, відповідно до якого процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Отже, з урахуванням зміни судової практики, платник податків може звернутися до адміністративного суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тож, звернувшись 14.12.2022 до суду із позовною заявою щодо скасування податкових повідомлень-рішень від 09.08.21 року, які позивач отримав 12.08.2021,останній пропустив шестимісячний строк на їх оскарження в судовому порядку.

За змістом частин першої, другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Щодо тверджень позивача, викладених у позовній заяві на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає, що дійсно, введення з 24.02.20222 воєнного стану в країні є поважною підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС України, повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, водночас, між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий причинний зв`язок.

Разом з тим, посилання позивача, як на форс-мажорні обставини, на збройну агресію зі сторони РФ та введенням військового стану в Україні, не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку на подання позову, оскільки такі обставини самі пособі не підтверджують відсутність у позивача можливості звернутись до суду впродовж встановленого процесуального строку.

Отже, позивач не був позбавлений реальної можливості звернутись до суду у встановлені строки, тим паче, що декілька податкових повідомлень-рішень, прийнятих 09.08.2021 на підставі того самого Акту перевірки, було оскаржено до суду у встановлені строки.

Разом з тим, зазначені позивачем причини пропуску строку на звернення до суду із позовною заявою та підстави для його поновлення (переведення розміщення органу у правління до м. Стрій, Львівської області), не можуть вважатися об`єктивними та непереборними причинами, що унеможливлювали подання позовної заяви, адже є суб`єктивними.

До того ж, позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву через підсистему «Електронний суд» або засобами поштового зв`язку тощо.

Зазначеним обставинам справи суд першої інстанції оцінки не надав та помилково вважав причини пропуску строку звернення позивача з даним позовом поважними.

За правилами пунктів 7 та 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом, а також із підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У силу вимог частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.

З огляду на викладені обставини колегія суддів приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено в супереч існуючим нормам процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а позовна заява залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.2, 7, 45, 240, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: Т.Р. Вівдиченко

В.Ю. Ключкович