Справа № 420/36352/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/36352/23

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:15.03.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 10 травня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року; за період 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року із застосуванням базового місяця березень 2018 року;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 10 травня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року; за період 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, із врахуванням проведених виплат;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати за період з 10 травня 2016 року по день фактичної виплати індексації.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що листом від 23 жовтня 2023 року №350/312/40/2317 в/ч НОМЕР_1 проінформувала, що індексація грошових доходів населення провадиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078), однак з грудня 2016 року по грудень 2018 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не виплачувалась. Позивач зазначивши, що з 01 грудня 2015 року базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення є січень 2008 року, а з 01 березня 2018 року березень 2018 року та, що відповідач не має дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а має діяти у чітко визначених межах закону, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивачем порушено строки звернення до суду із цим позовом та, що спірні правовідносини не регулюються положеннями КЗпП України. Поряд з цим, відповідач вказував, що вимоги позивача про стягнення середнього грошового забезпечення не підлягають задоволенню.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 10 травня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 10 травня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, із врахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено

В апеляційній скарзі в ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця з 01 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової. Із 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав. Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, повноваження військової частини щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення. З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 (далі Постанова №704), якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Апелянт вказує, що суму індексації грошового забезпечення, яка мала скластися у березні 2018 року, слід визначати на основі застосування січня 2008 року у якості місяця підвищення доходу, а не березня 2018 року. По своїй суті суд першої інстанції при тлумаченні приписів абз.абз.3, 4 п.5 Порядку №1078 та з`ясування обставини щодо наявності/відсутності у позивача права на отримання індексації-різниці помилково застосував для цього методику визначення поточної індексації, право на отримання якої, як уже було сказано, виникає внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації в розмірі 103% (абз.2 п.1-1 абз.6 п.5 Порядку №1078). Помилковість подібного правозастосування пояснюється й тим, що внаслідок підвищення урядовою Постановою №704 від 30 серпня 2017 року посадових окладів військовослужбовців з 01 березня 2018 року цей місяць став місяцем підвищення доходу позивача та початком обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком для проведення поточної індексації, а тому у березні 2018 року величина цього індексу об`єктивно ще не встигла б перевищити поріг у 103%. Тож за такого хибного підходу будь-який розмір зростання окладів завжди буде вищий за можливу індексацію, рівну нулю, що нівелює значення індексації-різниці та необхідність її виплати. На думку апелянта, суд першої інстанції при визначенні суми індексації, яка мала скластися у березні 2018 року, мав урахувати дані з довідки відповідача про отримане грошове забезпечення та суми індексації і дійшов обґрунтованого висновку про визначення відповідної індексації із застосуванням січня 2008 року у якості місяця, у якому індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця і з`ясувавши, що розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, зробити обґрунтований висновок про наявність у позивача права на отримання суми індексації-різниці, визначеної як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, з 1 березня 2018 року до 30 листопада 2018 року.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині позовних вимог залишених без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:

ОСОБА_1 проходила військову службу у в/ч НОМЕР_1 у період з 10 травня 2016 року по 30 січня 2019 року та наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 січня 2019 року №21 старшого лейтенанта ОСОБА_1 заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти охорони в/ч НОМЕР_1 виключено із списків особового складу в/ч та всіх видів забезпечення у зв`язку з призначенням на посаду заступника начальника складу з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 (а.с.12).

Листом від 23 жовтня 2023 року №350/312/40/2317 в/ч НОМЕР_1 надала відповідь представнику позивача згідно якої за період з грудня 2016 року по грудень 2018 року індексація ОСОБА_1 не виплачувалась, у зв`язку з тим що з 01 січня 2016 року відбулося збільшення грошового забезпечення військовослужбовців за рахунок збільшення щомісячної премії. У зв`язку з цим, на виконання вимог телеграми Міністра оборони України від 31 грудня 2015 року №248/3/9/1150 щодо збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, Департаментом фінансів Міністерства оборони України були доведені до військових формувань роз`яснення від 04. січня 2016 року №248/3/9/1/2, згідно яких, у зв`язку із внесенням змін до Порядку №1078, згідно яких індексацію грошового забезпечення військовослужбовців слід не нараховувати до окремого роз`яснення. Таким чином, проведення індексації перебуває в прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі. Звертаємо увагу, що в/ч НОМЕР_1 не є розпорядником коштів першого рівня, тому не має повноважень самостійно визначати напрямки використання бюджетних ресурсів.

Як вбачається з довідки в/ч НОМЕР_1 від 19 жовтня 2023 року, у періоди з 10 травня 2016 року по 28 лютого 2018 року та 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не виплачувалась (а.с.16).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді цього ж року, то з огляду на положення п.1-1 Порядку №1078 індексацію грошового забезпечення слід проводити з 01 грудня 2018 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що індексацію грошового забезпечення позивача за слід нараховувати та виплачувати з 01 грудня 2018 року та відповідно про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року із застосуванням базового місяця березень 2018 року та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року, із врахуванням проведених виплат.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, п.п.1-1, 2, абз.абз.3, 4, 5 п.5, пп.2 п.6, "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно пп.2 п.6 Порядку № 1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян (в межах прожиткового мінімуму) для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.

У зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09 грудня 2015 року №1013 (далі Постанова №1013), якою внесені зміни серед іншого і до п.5 Порядку №1078, з 01 січня 2016 року істотно змінився порядок нарахування індексації, оскільки "базовим місяцем" (місяцем, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, до досягнення ним порогу 103%) визначено місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не підвищення розмірів мінімальної заробітної плати чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімального розміру.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №825/565/17 звернув увагу на те, що місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.

Як було вже вказано вище, за змістом п.5 Порядку №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.

Колегія суддів зазначає, що базовий місяць для індексації грошового забезпечення визначається нормативно та відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).

Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку.

Як вбачається абз.2 п.5 Порядку №1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 2018 року 100,0%, в липні 2018 року 99,3%, в серпні 2018 року 100,0%, в вересні 2018 року 101,9%, в жовтні 2018 року 101,7%.

Отже величина індексу споживчих цін у період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року не перевищувала передбаченого п.п.1-1 Порядку №1078 порогу індексації у 103%.

Відповідно абз.абз.3-5 п.5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду містяться у постановах від 19 травня 2022 року у справі №380/11404/21, від 27 лютого 2023 року у справі №560/5997/21

Оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді цього ж року, то з огляду на положення п.1-1 Порядку №1078 індексацію грошового забезпечення слід проводити з 01 грудня 2018 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року поточна індексація грошового забезпечення позивачу обґрунтовано не виплачувалася через не перевищення індексу споживчих цін 103%.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.