Справа № 160/32092/24
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 грудня 2024 року Справа 160/32092/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ремез К.І., розглянувши заяву про усунення недоліків представника позивача Акермана О.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

03.12.2024 за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами про:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення виплати пенсії ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку, незаконною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії, не виплати компенсації втрати частини доходу та невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії за віком ОСОБА_1 з 09.06.2015 та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з 09.06.2015.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів, з моменту отримання копії ухвали, шляхом надання до суду:

- уточненого позову для суду та відповідача з зазначенням способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів, відповідно до вимог частини першої статті 5 та п. 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, де в прохальній частині позову має бути відображено які саме протиправні дії (бездіяльність) або рішення суб`єкта владних повноважень були ним вчинені (прийняті) та підлягають оскарженню, а також зазначити визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком;

- оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн., сплаченого на реквізити: одержувач - УК у Чечел.р.м.Дніпра/Чечел.р/22030101, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код за , розрахунковий рахунок UA4004632, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101;

- належних доказів на підтвердження повноважень Акермана Олега Матвійовича на підписання позовної заяви.

06.12.2024 від представника позивача Акермана Олега Матвійовича надійшла заява про усунення недоліків (передана судді з канцелярії суду 10.12.2024), у якій він зазначає, що позивач ОСОБА_2 є особою похилого віку, предметом позову у цій справі є захист соціальних прав фізичної особи на належне пенсійне забезпечення, а розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача. Представник позивача посилається на те, що згідно довідки з органу державної податкової служби України від 06.12.2024 про суми виплачених доходів та утриманих податків у ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року станом на 06.12.2024 відсутні доходи, на підставі чого просить звільнити позивача від сплати судового збору.

Дослідивши клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору та додані до нього документи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Дійсно, Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон) передбачені випадки, коли суд може звільнити особу від сплати судового збору внаслідок наявності певних обставин, наприклад, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік або якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (пункти 1, 3 частини 1 статті 8 Закону).

Як доказ відсутності у позивача доходів представником позивача надано суду довідку з органу державної податкової служби України від 06.12.2024 про суми виплачених та утриманих доходів.

Проте, як убачається із поданого клопотання, позовної заяви та додатків до неї, місцем проживання позивача є місто Беєр Шева, Держава Ізраїль, куди вона виїхала у грудні 1996 року на постійне місце проживання.

Розглядаючи клопотання сторони позивача про звільнення від сплати судового збору, суд зауважує, що одним із загальноправових принципів є принцип добросовісності, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Суд критично ставиться до тверджень представника позивача про відсутність у позивача доходів та неможливості сплатити судовий збір у сумі 968,96 грн, та зауважує, що у випадку, коли особа постійно проживає протягом тривалого строку на території іншої держави, вона дійсно може не мати офіційних доходів на території України, проте це не може свідчити про відсутність у неї доходів взагалі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд керується наступним.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19.06.2001, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20.02.2014, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки у його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26.07.2005, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26.07.2005, пункти 63-64).

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відмова у звільненні від сплати судового збору, відстрочці або розстрочці його сплати не порушує положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору, переслідує законну мету.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору.

Щодо вимоги суду надати належні докази на підтвердження повноважень Акермана Олега Матвійовича на підписання позовної заяви представник позивача зазначає наступне.

Пункт 13 Правил проставлення апостилю на офіційних документах, стосується документів, що виготовлені в Україні та призначених для використання на території інших держав. Довіреність посвідчено в державі Ізраїль та використовується в державі України.

До суду через систему Електронний суд із застосуванням електронного підпису, на думку представника позивача, надано не копію довіреності, а оригінал, аркуші якого разом з апостилем скріплені червоною стрічкою та печаткою.

Роздруківка судом документів поданих через систему Електронний суд для утворення паперової копії справи не свідчить про подання позивачем копій документів.

Представник позивача зазначає, що діаметр дроту від модему складає 0.5 мм та через нього фізично неможливо протиснути оригінал довіреності. Отже, представнику позивача не зрозуміло, яким чином він має звертатися через систему «Електронний суд» та надавати документи на підтвердження повноважень.

Представник позивача наголошує на тому, що надання доказів (оригінал довіреності) в паперовому вигляді можливе за окремою ухвалою суду та не є недоліком позовної заяви при зверненні через систему «Електронний суд», на його думку, суд ігнорує порядок подання документів через систему Електронний суд та не сприймає застосування системи «Електронний суд». Такі дії, на думку представника позивача Акермана О.М., є проявом некомпетентності або умисним перешкоджанням в доступі до правосуддя, що є підставою звернення до Вищої ради правосуддя.

Суд, розглянувши доводи представника позивача у цій частині, дійшов наступних висновків.

Дійсно, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, суд доходить висновку, що повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило би доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи, оскільки суд не позбавлений можливості оглянути оригінал документу, що підтверджує повноваження представника, у судовому засіданні. Також суд має право визнати явку учасників справи в судове засідання обов`язковою.

Водночас судом встановлено, що представником позивача не подано уточненого позову для суду та відповідача з зазначенням способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів, відповідно до вимог частини першої статті 5 та п. 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, де в прохальній частині позову має бути відображено, які саме протиправні дії (бездіяльність) або рішення суб`єкта владних повноважень були ним вчинені (прийняті) та підлягають оскарженню, а також зазначено визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком, що свідчить про невиконання позивачем ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2024.

Відповідно до частини 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Запропонувати позивачу протягом 2 (двох) днів з моменту отримання копії цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:

- уточненого позову для суду та відповідача з зазначенням способу захисту порушених прав, свобод чи інтересів, відповідно до вимог частини першої статті 5 та п. 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, де в прохальній частині позову має бути відображено які саме протиправні дії (бездіяльність) або рішення суб`єкта владних повноважень були ним вчинені (прийняті) та підлягають оскарженню, а також зазначити визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком;

- оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн, сплаченого на реквізити: одержувач - УК у Чечел.р.м.Дніпра/Чечел.р/22030101, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код за , розрахунковий рахунок UA4004632, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Копію ухвали про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачеві, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя К.І. Ремез