Справа № 200/6499/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

11 грудня 2024 року Справа №200/6499/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача про поновлення строку звернення до суду за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, в розмірі 45829,82 грн.

У матеріалах справи міститься заява позивача про поновлення строку звернення до суду, вмотивована таким.

З платіжного доручення № 222 від 17.01.2023 можливо встановити лише те, що 17.01.2023 позивачу були виплачені кошти в розмірі 82370,83 грн. на виконання рішення суду у справі № 200/10181/21, будь-якої інформації з якою можливо встановити складові суми 82370,83 грн, а також визначити чи входила до суми 82370,83 компенсація втрати частини доходу з платіжного доручення № 222 від 17.01.2023 встановити неможливо. Відповідачем до звернення з адвокатським запитом не надавалось позивачу повідомлень чи довідок-розрахунків із розбивкою на складові коштів які були виплачені за платіжним дорученням від 17.01.2023 № 222. А отже позивачу не біло відомо про порушення своїх прав. Таким чином строк звернення до суду має обраховуватися відповідно до абз. 2 статті 233 КзПП, на яку так само посилається суд в ухвалі від 23.09.2024, та де зазначено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Таким чином позивач не пропустив тримісячний строк звернення до суду, оскільки перше повідомлення від відповідача датоване 06.07.2024 за вихідним № 09/02/620, а позовна заява направлена до суду 17.09.2024.

Крім того вказує, що позивач з 24.04.2019 по 28.01.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 яка мала пункт постійної дислокації місто Маріуполь та приймав участь у бойових діях в місті Маріуполь. 28.01.2023 позивача було переведено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_4 . 26.06.2024 позивача було звільнено з військової служби. Військова служба в умовах дії воєнного стану створює беззаперечні обставини, які є поважними причинами для поновлення строків звернення до суду.

Суд, під час розгляду заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, виходить з такого.

Конституційним Судом України у рішенні від 15.09.2013 №9-рп/2013 вказувалось, що положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній по 18.07.2022 включно) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Саме у цій редакції Конституційний Суд України надав тлумачення статті 233 Кодексу законів про працю України у рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 21.08.2019 у справі № 553/3550/16-ц.

В постанові від 05.05.2022 у справі Верховний Суд також вказав про очевидність того, що спір про нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації, стосується заробітної плати, зокрема, в силу Закону України Про судовий збір № 3674-VI це надає можливість звернутись за захистом своїх права без сплати судового збору (відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 цього Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати).

Тобто, за практикою, що склалась суди прирівнювали індексацію заробітної плати та компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації до складових заробітної плати (грошового забезпечення), а тому право звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати на той час не обмежувалось будь-яким строком.

Водночас, Законом України № 2352-IX від 01.07.2022 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, що набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до Кодексу законів про працю України. Зокрема, частини 1 і 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України викладені в новій редакції, згідно з якою працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1). Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).

Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до ст. 234 Кодексу законів про працю України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

В той же час, Закон України № 2352-ІХ від 01.07.2022 не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто, його норми не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1/99-рп, частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, правила обчислення строку звернення до суду працівника про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) та її складових визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Оскільки по 30.06.2023 включно діяли норми прикінцевих положень Кодексу законів про працю України під час дії карантину Кодексу законів про працю України, згідно з якою строки звернення до суду із позовом про нарахування та виплату грошового забезпечення (заробітної плати) та його складових на той момент не застосовувалися, позовні вимоги, щодо яких вирішується питання поважності пропуску позивачем строку, стосуються невиплати компенсації втрати частини грошових доходів, яку не було виплачено 17.01.2023 разом із індексацією грошового забезпечення за період з 01.10.2016 по 28.02.2018.

Також слід звернути увагу на такі висновки Верховного Суду.

В постанові від 11.12.2020 у справі № 200/10820/19-а Верховний Суд дійшов висновків, що оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат, а відповідач не відмовляв позивачу своїм рішенням у виплаті відповідної компенсації, в той час як за змістом ст. 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку, то право позивача на час звернення до не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення до суду з позовом було передчасним, що стало підставою обґрунтованої відмови у позові.

У справах № 460/4188/20 (постанова від 17.11.2021), № 240/186/20 (постанова від 09.06.2021) Верховний Суд вказав, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Таким чином, на переконання суду, у позивача були підстави вважати, що строк позовної давності стосовно вимог, щодо яких в цій ухвалі вирішується питання поважності пропуску позивачем строку звернення до суду, не розпочав свій перебіг, оскільки позивач, не отримував від відповідача письмової відмови у виплаті компенсації за порушення строків виплати індексації, сплаченої 17.01.2023 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.11.2021 у справі №200/10181/21. До цього ж, неотримання такої відмови у виплаті компенсації за сталою судовою практикою, що склалась на той час, визначалось підставою для відмови у позовах про присудження працівникам такої компенсації, у разі його подання.

Крім того, відповідно до абз. 2 статті 233 КзПП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Таким чином позивач не пропустив тримісячний строк звернення до суду, оскільки перше повідомлення від відповідача датоване 06.07.2024 за вихідним № 09/02/620, а позовна заява направлена до суду 17.09.2024.

Також суд враховує, що Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановив ввести в Україні воєнний стан із 05 г.30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Правовий режим воєнного стану в України неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Відповідно ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Ст.65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Ураховуючи викладене вище, зважаючи на те, що позивач був військовослужбовцем включно по 26 червня 2024, вважає за можливе поновити позивачеві строк звернення до суду з даним позовом.

Суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку звернення поважними, з врахуванням того, що про спірні дій відповідача позивач дізнався з листа відповідача від 06.07.2024 та з метою доступу позивача до правосуддя, поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на викладене вище, вчинення позивачем дій спрямованих на захист порушеного права та відсутність у його дії недбалості щодо захисту своїх прав, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску звернення до суду і можливість його поновлення.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 171, 181, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та поновити його.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В.Загацька