Справа № 211/6373/24
Суддя: Ніколенко Д. М.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/6373/24
Провадження № 2-а/211/52/24
РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та просить суд скасувати постанову начальника Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Милки Л.М. серії ПН МДН №006531 від 03.10.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3 400 грн., та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою від 03.10.2024 начальника відділу №9 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Милка Людмили Миколаївни його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 203 Кодексу про адміністративні правопорушення, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 гривень та вирішено примусове повернення до країни походження. Вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню у зв`язку з грубим порушенням посадовими особами його законних прав, визначених чинним законодавством, під притягнення до адміністративної відповідальності, що полягає у наступному. Він, ОСОБА_2 , з 06.09.2018 перебуває у шлюбних відношеннях громадянкою України ОСОБА_3 . Після шлюбу вони до органів ДМС не звертались, через свою правову необізнаність він не знав про необхідність подачі заяви до органів ДМС. Крім того, його запевняли знайомі та друзі, що в любий час можна звернутись до ДМС.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

18.10.2024 повноважним представником Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Шандрою Н.М. подано до суду відзив на адміністративний позов. Представник просить відмовити громадянину республіки Азербайджан ОСОБА_4 у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, обґрунтовуючи відзив тим, що позивач громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приїхав на територію України останній раз 16.08.2018, відповідно до паспортного документа громадянина Республіки Азербайджан НОМЕР_1 , виданого Міністерством Юстиції Республіки Азербайджан 07.12.2017, терміном дії до 06.12.2027, що підтверджується інформацією про перетин державного кордону України за обліками інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (АРКАН). Звертає увагу суду, що згідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС. Таким чином, позивачем порушено строки перебування на території України. Втративши підстави для подальшого перебування на території України громадянин Азербайджану ОСОБА_2 ухилився від виїзду з України, чим порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Враховуючи вищевикладене, позивач повинен був у термін, визначений статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (не більш як 90 днів протягом 180 днів), звернутись до органів ДМС України для оформлення відповідних/дозвільних документів, легалізувати своє положення на території України. Проте доказів звернення останнього до міграційного органу ДМС для оформлення відповідних/дозвільних документів для легального проживання в Україні матеріали справи не містять. 03.10.2024 громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_2 звернувся на прийом до Відділу №9 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, при перевірці документів встановлено, що вищевказаний громадянин перевищив встановлений термін перебування в Україні, більше як на 30 днів. За порушення правил перебування на території України відносно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_5 №9 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН №006541 від 03.10.2024 за частиною 2 статті 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України». За наслідком розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником Відділу №9 у м.Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області стосовно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 006531 від 03.10.2024 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн., який позивачем сплачено, що свідчить про визнання ним порушення міграційного законодавства та згодою з винесенням рішення у постанові про накладання адміністративного стягнення. Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положень статті 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», співробітниками Відділу №9 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення №016740 від 03.10.2024 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця, або особи без громадянства відносно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , яким зобов`язано позивача залишити територію України у термін до 12.10.2024. Наголошує, що наявність прав іноземців та осіб без громадянства прямо пов`язана із законністю їх перебування на території України (відповідно до статті 26 Конституції України), в разі порушення певних встановлених державою умов їх перебування останні несуть відповідальність. Також зауважує, що позивачем не висловлювалась вимога про надання правової допомоги або перекладача під час складання оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, під час спілкування не виникали мовні перепони, позивач чітко розумів та усвідомлював, що відбувається та вільно спілкувався із посадовими особами. Наголошує, що позивач не заявляв вимоги на залучення перекладача, не відмовлявся від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення. Крім того, позивач надав пояснення, в якому вказав, що приїхав на територію України 16.08.2018 до майбутньої дружини громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.09.2018 Довгинцівським районним у місті Кривому Розі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області було укладено шлюб між позивачем та громадянкою України ОСОБА_3 , але з дати укладання шлюбу 06.09.2018 та по 03.10.2024, ОСОБА_2 до відділів Державної Міграційної Служби України з питання отримання посвідки на тимчасове, продовження терміну перебування в України, дозволу на імміграцію в Україну, посвідки на постійне проживання в Україні проживання не звертався, хоча раніше він мав посвідку на тимчасове проживання в Україні, термін дії якої закінчився, тобто законодавство України позивач розуміє і знає. Наголошує, що наявність прав іноземців та осіб без громадянства прямо пов`язана із законністю їх перебування на території України, в разі порушення певних встановлених державою умов їх перебування останні несуть відповідальність. Також звертає увагу суду на те, що відповідно до пункту 3.8 розділу III «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України», затвердженою Наказом МВС України 28.08.2013 №825, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена посадова особа з`ясовує такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до п. 3.10 розділу III Інструкції, уповноважена посадова особа, яка виносить постанову про накладення адміністративного стягнення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. З`ясовано, що у громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 законі підстави та законне джерело коштів на покриття витрат, які пов`язані з перебуванням його на території України, відсутні. До органів влади для офіційного оформлення свого статусу останній не звертався. Таким чином, Відділ №9 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення ПН МДН №006531 від 03.10.2024 прийнята з урахуванням та дотриманням всіх норм чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Шукюров Р.С. не з`явились. Представник позивача звернувся до суду з заявою про відкладення судового засідання у зв`язку з сімейними обставинами (відпустка).

Докази поважності підстав відкладення розгляду справи суду не надано. За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу, виходячи з наявних у справі доказів.

Представник відповідача Порхун В.О. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника відділу, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позові.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із положеннями пунктів 1, 2, 3 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями ДМС є, зокрема, реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

У судовому засіданні встановлено, що позивач громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), в`їхав на територію України востаннє 16.08.2018, відповідно до паспортного документа громадянина Республіки Азербайджан НОМЕР_1 , виданого Міністерством Юстиції Республіки Азербайджан 07.12.2017, терміном дії до 06.12.2027, що підтверджується інформацією про перетин державного кордону України за обліками інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (а.с. 25).

За порушення правил перебування на території України відносно позивача співробітниками Відділом № 9 у місті Кривому Розі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 03.10.2024 було складено протокол адміністративне порушення за ст. 203 ч. 2 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування на території України і транзитного проїзду через територію України» (а.с. 8).

За наслідком розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником Відділу №9 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Милкою Л.Д. відносно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 006531 від 03.10.2024 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. (а.с. 4). Штраф сплачено позивачем 04.10.2024, про що свідчить відмітка у постанові (квитанція 4388602).

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, продовження строку їх перебування на території України регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI.

Вказаним законом передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Положеннями частини 1 статті 9 вищезазначеного Закону, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Так, відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого КМУ від 15.02.2012 №150 (далі по тексту Порядок), а саме підпунктом 2 пункту 2 встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до статті 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян, затвердженої постановою КМУ №1565 від 24.10.2002, громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в`їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди.

Згідно із пунктом 4 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2015 №884, під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи ДМС шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений у статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до частини 14 статті 4 вищевказаного Закону, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач з 06.09.2018 перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був зареєстрований Довгинцівським районним у місті Кривому Розі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №288.

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання (частина 3 статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Пунктом 5 частини 1 статті 5-1 Закону України ««Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить в усіх інших випадках, визначених статтею 4 цього Закону, - один рік.

Строк дії посвідки на тимчасове проживання може бути продовжено необмежену кількість разів, за наявності підстав, передбачених законом (частина 3 статті 5-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_2 є громадянином Республіки Азербайджан, де документувався паспортом громадянина Республіки Азербайджан, востаннє здійснив в`їзд в Україну в особистих справах 16.08.2018 та з того часу з України не виїжджав, був документований посвідкою на тимчасове проживання, термін дії якої закінчився 13.11.2018. У подальшому з заявою до відповідача про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання не звертався, дозволу на імміграцію в Україну не отримував. Тим самим позивач порушив вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», перейшовши таким чином на нелегальне становище.

Положеннями пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», закріплено, що нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

За положеннями частини 5 статті 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

03.10.2024 Відділом №9 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, зобов`язано його покинути територію України у термін до 12.10.2024 (а.с. 6, 7).

Відповідно до рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця чи особи без громадянства від 03.10.2024, громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_2 ознайомлений з вимогами статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений строк, про що свідчить його підпис у рішенні ДМС, також у рішенні відмічено, що позивач не потребує перекладача, про що свідчить підпис ОСОБА_1 .

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Заперечуючи проти адміністративного позову та наполягаючи на правомірності свого рішення, представник відповідача посилалася на те, що позивач до теперішнього часу без поважних причин проживає в Україні з 14.11.2018 без реєстрації по недійсній посвідці на тимчасове проживання. У свою чергу, позивачем не було надано жодних доказів звернення до відповідача із заявою про подовження терміну перебування в Україні, дозволу на імміграцію в Україну не отримував. Крім того, суд звертає увагу на те, що штраф було сплачено правопорушником на наступний день - 04.10.2024.

Слід відзначити, що відповідач не вчиняв жодних протиправних дій, оспорювана постанова стосується виключно прав та обов`язків позивача, який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

За таких обставин суд вважає, що відповідач, приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДН 006531 від 03.10.2024 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами та Конституцією України.

Ураховуючи наведене, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

За змістом ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору.

Зважаючи у задоволенні позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 13, 14, 132, 229, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Повне рішення складено 10 грудня 2024 року.

Суддя Д.М. Ніколенко