Справа № 160/26087/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛТЕКС" в особі представника Соколова Дмитра Ігоровича до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,-
30.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 27.09.2024 року через систему Електронний суд позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛТЕКС" в особі представника Соколова Дмитра Ігоровича до Дніпровської митниці, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA110130/2024/000164/1 від 18.04.2024 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA110130/2024/000186/1 від 01.05.2024 року;
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів, в яких митна вартість визначена не за ціною договору, а за резервним методом, є неправомірними, оскільки митному органу було надано всі необхідні документи, які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів (числові значення складових митної вартості товарів) і жодних розбіжностей такі документи не містили. Посилання ж митного органу, як на підставу виникнення у нього сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, є нормативно необґрунтованими, оскільки лише сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта та не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює.
25.10.2024 року від представника позивача Соколова Д.І. до суду надійшла відповідь на відзив щодо позовної заяви, в якій зазначено, що відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, які складаються з витрат на правничу допомогу, представник пози вача зазначив, що буде подано окреме клопотання про стягнення судових витрат разом здокументами, що підтверджують обсяг і вартість таких витрат.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 року зазначена вище справа розподілена та 01.10.2024 року передана судді Пруднику С.В.
07.10.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛТЕКС» (далі ТОВ «БІЛТЕКС» або позивач) придбало у DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO. LTD (м. Далянь, Китай) тканину:
«1. Тканини пофарбовані, полотняного переплетення, виготовлені з комплексних текстурованих ниток (100% поліестер), без просочення, дублювання та покриття, шириною рулону 220см, щільністю 80gsm: 100% ПОЛІЕСТЕР ГЛАДКОФАРБОВАНА КОЛЬОРОВА ТКАНИНА МІКРОФІБРА 220 СМ 80 GSM.
2. Трикотажне ворсове основов`язане полотно із синтетичних волокон: 100% ПОЛІЕСТЕР ГЛАДКОФАРБОВАНА ФЛАНЕЛЕВА ТКАНИНА, стандартна упаковка, одинарна складка. Щільність: 240GSM, ширина: 210см. Використовується у власному текстильному виробництві». Виробник: DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO., LTD. Країна виробництва - Китай (CN). Країна походження - Китай (CN)».
Товар було придбано на підставі Зовнішньоекономічного контракту № 02/11-04 від 02 листопада 2022 року (далі « Зовнішньоекономічний контракт»).
У даному Зовнішньоекономічному контракті позивач є Покупцем, а DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO. LTD (м. Далянь, Китай) є Постачальником товару.
Предметом даного Зовнішньоекономічного контракту є постачання Постачальником на адресу Покупця у номенклатурі та кількості, зазначених у Специфікаціях до цього Контракту товар. Товаром є тканина виробництва Китай.
Відповідно до п. 1.3 Зовнішньоекономічного контракту Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та сплатити на умовах, передбачених цим Контрактом товар у кількості, асортименті та термінах, визначених у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
Згідно з п. 1.4 Зовнішньоекономічного контракту специфікації погоджуються ті підписуються сторонами. У специфікаціях до цього контракту зазначаються: повне найменування товару, країна походження, вартість за одиницю, загальна вартість, номер і дата Контракту, умови постачання, терміни поставки, умови оплати, найменування Постачальника, найменування покупця, найменування та реквізити вантажовідправника погоджені Сторонами умови.
У відповідності до умов Зовнішньоекономічного контракту, 13 грудня 2023 року Позивач та DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO. LTD (м. Далянь, Китай) уклали Специфікацію № 23. Цією специфікацією Сторонами було погоджено найменування, асортимент, кількість, умови поставки та ціну товару, який позивач купив. Загальна вартість товару за Специфікацією № 23 до Зовнішньоекономічного контракту складає 66 895,25 дол. США. Умови оплати: передоплата у розмірі близько 20% згідно з проформою інвойс, оплата решти близько 80% вартості відправлення здійснюються по копії коносаменту протягом 90 днів з дати заходу товару в порт призначення але не пізніше 130 днів після виходу контейнеру з пункту призначення. Умови поставки FOB SHANGHAI.
25 січня 2024 року позивач та DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO. LTD (м. Далянь, Китай) внесли зміни до Специфікації № 23 до Зовнішньоекономічного контракту, якими остаточно узгоджено кількість та асортимент товару на суму 67 764,04 дол. США. Умов оплати та поставки не змінювались.
«1. Тканини пофарбовані, полотняного переплетення, виготовлені з комплексних текстурованих ниток (100% поліестер), без просочення, дублювання та покриття, шириною рулону 220см, щільністю 80gsm: 100% ПОЛІЕСТЕР ГЛАДКОФАРБОВАНА КОЛЬОРОВА ТКАНИНА МІКРОФІБРА 220 СМ 80 GSM - 5252м.
Позивачем надано Дніпровській митниці документи, які підтверджують митну вартість товару:
Зовнішньоекономічний контракт № 02/11-04 від 02 листопада 2022 року;
Прайс лист виробника товару від 10.11.2023 р.;
Специфікація № 23 від 13.12.2023 р. до Зовнішньоекономічного контракту №02/11-04 від 02.11.2022 року;
Проформа інвойс № 23WMN014 від 13.12.2023 р.;
Банківський платіжний документ SWIFT, що стосується товару від 20.12.2023 р.;
Зміни від 25.01.2024 р. до Специфікації № 23 від 13.12.2023 р. до Зовнішньоекономічного контракту № 02/11-04 від 02.11.2022 року;
Рахунок фактура (інвойс) № 23WMN014-1 від 25.01.2024 р.;
Пакувальний лист № 23WMN014-1 від 25.01.2024 р.;
Сертифікат якості від 25.01.2024 р.;
Коносамент № UTRUST24011342;
Договір транспортного експедирування № 27.06.2023/1172 ОД від 27.06.2023 р.;
Рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг №TG110424020 від 11.04.2024 р.;
Рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг №TG170424013 від 17.04.2024 р.;
Довідка про транспортні витрати № TG013761 від 11.04.2024 р.;
Автотранспортна накладна CMR від 16.04.2024 р.;
Договір про перевезення № 03.10.2022/322 ОД-П від 03.10.2022 р.
Митну вартість було скориговано на суму 207 227,59 грн.
До оцінюваного товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідач зазначає, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та виявлено, що митне оформлення схожого товару у найближчий час здійснювалося за вартістю, більшою, ніж заявлена Позивачем. Відповідач обґрунтовує своє рішення наступним: «Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією встановлено: 1) Відповідно до специфікації №23 від 13.12.2023 та специфікації зі змінами від 25.01.2024 покупець здійснює сплату у наступному порядку: - передоплата у розмірі близько 20% вартості товару - оплата решти, близько 80% вартості відправлення, зазначеного в комерційному інвойсі, здійснюється по копії коносаменту протягом 90 днів з дати заходу товару в порт призначення, але не пізніше 130 днів після виходу контейнеру з пункту призначення. До митного контролю надано банківський платіжний документ від 20.12.2023 №б/н. Пунктом 6.1 вищезазначеного контракту подання рахунку-проформи не передбачено, покупець здійснює оплату за поставлений товар на підставі рахунків (інвойсів). В даному випадку посилання на наданий до митного контролю документ рахунок-фактура (інвойс) від 25.01.2024 № 23WMN014-1 відсутнє. Крім того, здійснити порівняння позицій рахунку-проформи від 13.12.2023 № 23WMN014 та інвойсу 25.01.2024 № 23WMN014-1 неможливо, оскільки наявні у рахунку-проформі артикули (опис товару) не відповідають зазначеним відомостям у рахунку-фактурі (інвойсі). 1.2.) Платіжний документ від 20.12.2023 №б/н засвідчено печаткою «Райффайзен Банк», в якій проте відсутня позначка про використання електронного підпису. Разом з тим, відомості щодо підписання даного документу керівником та головним бухгалтером імпортера-відстуні. Відповідно до Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», платник заповнює реквізити платіжного документу, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів. Пунктом 2.1 даного Положення визначено, які реквізити воно має містити, в тому числі «підписи відповідальних осіб платника згідно з наданим до банку платника переліком осіб, які відповідно до законодавства України мають право розпоряджатися рахунком. У разі подання електронного розрахункового документа відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком, накладають відповідний електронний(і) підпис(и) згідно з вимогами, установленими нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України». 2) До митного контролю заявлено умови поставки FOB Shanghai. Відповідно до договору транспортно-експедиційного обслуговування від 27.06.2023 № 27.06.2023/1172 ОД щодо оплати клієнт оплачує рахунки Експедитора протягом 3 календарних днів з дати надання послуг. Декларантом надані до митного оформлення рахунки на оплату перевезення та транспортно-експедиторське обслуговування № TG110424020 від 11.04.2024, TG170424013 від 17.04.2024. Станом на 18.04.2024 не надано до митного оформлення платіжні документи, що підтверджують оплату по рахунку-фактурі про надання транспортно-експидеційних послуг № TG110424020 від 11.04.2024, TG170424013 від 17.04.2024. У наданих рахунках № TG110424020 від 11.04.2024, TG170424013 від 17.04.2024, до розрахунку вартості не входить вартість зберігання, демередж, форми контролю, що призначаються митницею, вартість повернення порожнього контейнера, оформлення Т1, вартість страхування вантажу. 2.1.) Декларантом надана довідка про транспортні витрати №TG013761 від 11.04.2024, але зазначений документ не передбачений договором транспортно-експедиційного обслуговування від 27.06.2023 № 27.06.2023/1172 ОД та не є бухгалтерським документом. Крім того, надані документи не містять відомості щодо опису товару та його ваги. У наданих документах відсутні відомості щодо складових митної вартості. 2.2.) Надані декларантом рахунки щодо транспортних витрат № TG110424020 від 11.04.2024, TG170424013 від 17.04.2024 мають інформаційний характер, не дає розуміння формування всіх складових (зокрема послуги з навантаження) та принципу розділення вартості наданих послуг. Таким чином, Дніпровською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості».
Позивачем надано Дніпровській митниці документи, які підтверджують митну вартість товару:
Зовнішньоекономічний контракт № 02/11-04 від 02 листопада 2022 року;
Прайс лист виробника товару від 10.11.2023 р.;
Специфікація № 23 від 13.12.2023 р. до Зовнішньоекономічного контракту №02/11-04 від 02.11.2022 року;
Проформа інвойс № 23WMN014 від 13.12.2023 р.;
Банківський платіжний документ SWIFT, що стосується товару від 20.12.2023 р.;
Зміни від 25.01.2024 р. до Специфікації № 23 від 13.12.2023 р. до Зовнішньоекономічного контракту № 02/11-04 від 02.11.2022 року;
Рахунок фактура (інвойс) № 23WMN014-2 від 31.01.2024 р.;
Пакувальний лист № 23WMN014-2 від 31.01.2024 р.;
Сертифікат якості від 25.01.2024 р.;
Коносамент № SHCND2402046;
Договір транспортного експедирування № 27.06.2023/1172 ОД від 27.06.2023 р.;
Заявка № TG013854 від 23.01.2024 р. на надання транспортно-експедиторських послуг;
Рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг №TG220424001 від 22.04.2024 р.;
Рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг №TG240424001 від 24.04.2024 р.;
Довідка про транспортні витрати № TG013854 від 22.04.2024 р.;
Договір про перевезення № 03.10.2022/322 ОД-П від 03.10.2022 р.
Митну вартість було скориговано на суму 182 217,59 грн.
До оцінюваного товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
Таким чином, Дніпровською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості».
Не погоджуючись із здійсненим відповідачем коригуванням митної вартості імпортованого товарів, Товариство звернулось до суду з позовом у даній справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.
При цьому, частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічне тлумачення зазначених правових норм висловлене Верховним судом в правовій позиції, сформованій та висловленій у постановах: по справі № 21-127а15 від 31.03.2015, по справі №815/4477/15 від 21 січня 2020 року, по справі №813/1350/14 від 14 січня 2020 року, по справі №160/8775/18 від 18 грудня 2019 року, по справі №804/2957/17 від 12 грудня 2019 року, по справі №814/2602/15 від 14 листопада 2019 року.
Так, щодо сумнівів відповідача стосовно ціни від постачальника та оплати оцінюваного товару.
В першу чергу слід зазначити, що сумніви відповідача стосовно ціни від постачальника та оплати оцінюваного товару є ідентичними в обох рішеннях про коригування митної вартості товару.
Як зазначалось вище, 13 грудня 2023 року позивач та DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO. LTD (м. Далянь, Китай) уклали Специфікацію № 23. Цією специфікацією Сторонами було погоджено найменування, асортимент, кількість, умови поставки та ціну товару, який Позивач купив. Загальна вартість товару за Специфікацією № 23 до Зовнішньоекономічного контракту складає 66 895,25 дол. США. Умови оплати: передоплата у розмірі близько 20% згідно з проформою інвойс, оплата решти близько 80% вартості відправлення здійснюються по копії коносаменту протягом 90 днів з дати заходу товару в порт призначення але не пізніше 130 днів після виходу контейнеру з пункту призначення. Умови поставки FOB SHANGHAI.
13 грудня 2023 року DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO. LTD (м. Далянь, Китай) виставило позивачу проформу інвойс № 23WMN014 на суму 66 895,25 дол. США.
Умови оплати: близько 20% згідно з проформою інвойс, оплата решти близько 80% вартості відправлення здійснюються по копії коносаменту протягом 90 днів з дати заходу товару в порт призначення але не пізніше 130 днів після виходу контейнеру з пункту призначення. Умови поставки FOB SHANGHAI. 20% від суми проформу інвойс № 23WMN014 у розмірі 66 895,25 дол. США становить 13 379,05 дол. США.
Інвойс це первинний документ у міжнародній торгівлі, який супроводжує вантаж на всьому шляху закордон. Його створює продавець та надсилає покупцю.
Проформа-інвойс це попередній інвойс, існує для узгодження ціни, обсягу поставки тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс.
У проформі інвойсі зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною.
Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним, та у подальшому може змінюватись.
Відмінність проформи-інвойсу полягає в тому, що деякі дані можуть бути не остаточними, та до нього ще можуть бути внесені зміни.
20 грудня 2023 року позивача сплатив постачальнику DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO. LTD (м. Далянь, Китай) 13 379,05 дол. США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням SWIFT, яке було надано до митного оформлення, та в якому є посилання на Зовнішньоекономічний контракт, на Специфікацію № 23 до Зовнішньоекономічного контракту та на проформу інвойс № 23WMN014.
25 січня 2024 року Позивач та DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO. LTD (м. Далянь, Китай) внесли зміни до Специфікації № 23 до Зовнішньоекономічного контракту, якими остаточно узгоджено кількість та асортимент товару на суму 67 764,04 дол. США. Умов оплати та поставки не змінювались.
У зв`язку із здійсненою передоплатою у розмірі 13 379,05 дол. США позивачу необхідно було сплатити решту у розмірі 54 384,99 дол. США, яка є різницею між сплаченою передоплатою та сумою по Специфікації № 23 зі змінами.
На виконання умов Зовнішньоекономічного контракту та комерційного інвойсу інвойс № 23WMN014 1 від 25 січня 2024 року, позивач 12 липня 2024 року сплатив 27 785,74 дол. США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням SWIFT, у якому є посилання на Зовнішньоекономічний контракт, на Специфікацію № 23 до Зовнішньоекономічного контракту та на загальний інвойс № 23WMN014 1 від 25 січня 2024 р. Надати це платіжне доручення SWIFT під час митного оформлення позивач не міг, оскільки оплата решти відбулась 12 липня 2024 року, тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення та митного оформлення товару.
На виконання умов Зовнішньоекономічного контракту та комерційного інвойсу інвойс № 23WMN014 2 від 31 січня 2024 року, позивач 26 липня 2024 року сплатив 26 599,25 дол. США, що підтверджується відповідним платіжним дорученням SWIFT, у якому є посилання на Зовнішньоекономічний контракт, на Специфікацію № 23 до Зовнішньоекономічного контракту та на загальний інвойс № 23WMN014 2 від 31 січня 2024 р. Надати це платіжне доручення SWIFT під час митного оформлення позивач не міг, оскільки оплата решти відбулась 12 липня 2024 року, тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення та митного оформлення товару.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Тому, у зв`язку з тим, що на момент митного оформлення товару, Специфікація № 23 зі змінами не була сплачена повністю, то відповідно у позивача не було обов`язку надати платіжні документи, що підтверджують повну оплату.
Варто зазначити, що усього позивач сплатив 67 764,04 дол. США, тобто вартість яка дорівнює сумі комерційних інвойсів і яка погоджена Специфікацією № 23 зі змінами.
Позивачем було надано до митного оформлення достатньо документів, що підтверджують вартість товару та його оплату.
Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 815/3558/16 дійшов висновку, що відсутність у представлених позивачем до митного оформлення інвойсах умов оплати в частині наведення інформації чи здійснюється поставка на умовах попередньої оплати чи відстрочки платежу, не свідчить про наявність розбіжностей у поданих позивачем до митного оформлення документах та про не підтвердження ним митної вартості заявленого до декларування товару.
Суб`єкти господарської діяльності України та іноземні суб`єкти господарської діяльності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності керуються, визначеному у Законі України «Про зовнішньоекономічну діяльність» принципами.
Одним із таких принципів є принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у:
- праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки;
- праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України.
Відповідно до статей 627 і 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Слід зазначити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16.
Усього позивачем було сплачено 67 764,04 дол. США, тобто повну суму, що остаточно погоджена Специфікацією № 23 зі змінами до Зовнішньоекономічного контракту.
Відповідач вважає, що надане позивачем платіжне доручення SWIFT не підтверджує факт оплати товару, оскільки наданий позивачем документи
нібито не є платіжними дорученнями з системи SWIFT. Проте, таке твердження є безпідставним.
Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 року № 258. Згідно цих стандартів мають бути обов`язково заповнені поля, а також обов`язково має бути зазначений код відправлення.
У платіжному документі SWIFT від 20 грудня 2023 року, яке було надано позивачем до митних оформлень товару по відповідному інвойсу, міститься посилання на Зовнішньоекономічний контракт, Специфікацію № 23, проформу інвойс, зазначено дату операції, суму операції у валюті долар США та найменування банку відправника і банку отримувача, є код відправлення.
Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 року № 258.
Щодо складових витрат, пов`язаних із транспортуванням.
Слід зазначити, що сумніви відповідача стосовно включення митної вартості транспортних витрат є ідентичними в обох рішеннях про коригування митної вартості товару.
Поставка товару по інвойсу № 23WMN014 1 від 25 січня 2024 року та інвойсу №23WMN014 2 від 31 січня 2024 року здійснювалась на умовах FOB SHANGHAI.
Товар по інвойсу № 23WMN014 1 від 25 січня 2024 року перевозився у контейнері №FFAU5408981.
Товар по інвойсу № 23WMN014 2 від 31 січня 2024 року перевозився у контейнері №TRHU4594620.
Умови поставки FOB означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар пройшов через поручні судна в порту відвантаження.
Щодо розподілу витрат на умовах FOB, то сплата, витрати експортних митних процедур, а також усiх мит, податків та iнших зборів, що пiдлягають сплатi при експортi товару, є обов`язком продавця, у даній справі постачальника товару DALIAN EVEREST INDUSTRIAL CO. LTD (м. Далянь, Китай).
Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, що підтверджують митну вартість товару, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.
Організацією перевезення товару позивача здійснювало ТОВ «ТАНІТ ГРУП» на підставі Договору № 27.06.2023/1172ОД від 27.06.2023 року транспортного експедирування (далі «Транспортний договір»).
Відповідно до умов Транспортного договору, позивач є Клієнтом, а ТОВ «ТАНІТ ГРУП» Експедитором.
Відповідно до п. 1.1. Транспортного договору Експедитор зобов`язується за дорученням Клієнта та за його рахунок надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно імпортних та транзитних вантажів Клієнта, організацію виконання митних формальностей, здійснення операцій, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших вантажів Клієнта та документів до них, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.
11 квітня 2024 року ТОВ «ТАНІТ ГРУП» виставило позивачу рахунок на оплату №TG110424020 на суму 280 967,00 грн з ПДВ (сума ПДВ 750,00 грн). У даному рахунку є посилання на контейнер №FFAU5408981, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром. Відповідно до даного рахунку:
1. Вартість морського фрахту за межами території України становить 210 725,28 грн.
2. Вартість Транспортно експедиторське обслуговування за межами території України становить 65 741,72 грн.
3. Експедиторська винагорода на території України становить 4 500,00 грн з ПДВ (ПДВ=750 грн).
Цей рахунок було сплачено у наступному порядку:
03 травня 2024 року сплачено 100 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1229, у якій є посилання на рахунок на оплату № TG110424020 від 11.04.2024 р.;
13 травня 2024 року сплачено 100 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1299, у якій є посилання на рахунок на оплату № TG110424020 від 11.04.2024 р.;
17 травня 2024 року сплачено 50 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1357, у якій є посилання на рахунок на оплату № TG110424020 від 11.04.2024 р.;
24 травня 2024 року сплачено 30 967,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1428, у якій є посилання на рахунок на оплату № TG110424020 від 11.04.2024 р.;
Тобто, рахунок на оплату № TG110424020 від 11.04.2024 р. сплачено після митного оформлення товару та після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування №UA110130/2024/000164/1 від 18.04.2024 року, у зв`язку з чим надати Відповідачу ці платіжні інструкції позивач не міг.
17 квітня 2024 року ТОВ «ТАНІТ ГРУП» виставило позивачу рахунок на оплату №TG170424013 на суму 63 317,92 грн з ПДВ (сума ПДВ 10 552,99 грн). У даному рахунку є посилання на контейнер №FFAU5408981, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром.
Відповідно до даного рахунку:
1. Вартість транспортно-експедиторського обслуговування, організації, перевезення, документальне оформлення на території України становить 63 317,92 грн з ПДВ (сума ПДВ 10 552,99 грн).
Цей рахунок було сплачено 26 квітня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 1158, тобто після митного оформлення товару та після прийняття Відповідачем оскаржуваного рішення про коригування, у зв`язку з чим надати відповідачу цю платіжну інструкцію позивач не міг.
До митного оформлення товару по комерційному інвойсу № 23WMN014 1 від 25 січня 2024 року було надано Довідку від ТОВ «ТАНІТ ГРУП» про транспортні витрати № TG013761 від 11 квітня 2024 року, в якій розподілена вартість перевезення оцінюваного товару. Відповідно до даної довідки: «Транспортно-експедиторські витрати з перевезення вантажу згідно коносаменту UTRUST24011342, контейнер FFAU5408981 по маршруту Шанхай(Китай) Рені (Україна) склали: Морський фрахт Шанхай(Китай) Констанца(Румунія): 210 725,28 грн. без ПДВ; Транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України в порту Констанца: 11 109, 24 грн. без ПДВ; Організація доставки фідером BOLERO (флаг Нідерланди) за маршрутом Констанца, Румунія Рені, Україна: 54 632, 48 грн. без ПДВ. Страхування вантажу не проводилося».
Враховуючи відомості з рахунків на оплату від ТОВ «ТАНІТ ГРУП» та Довідки про транспортні витрати можна зробити висновок, що вартість перевезення оцінюваного товару позивача, що поставлявся на підставі комерційного інвойсу № 23WMN014 1 від 25 січня 2024 року, по маршруту Шанхай (Китай) - Рені (Україна) складає 276 467,00 грн.
Після митного оформлення товару та після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення Позивач та ТОВ «ТАНІТ ГРУП» склали акти надання послуг, які підтверджують відомості у наданих до митного оформлення рахунках на оплату від ТОВ «ТАНІТ ГРУП» та Довідці про транспортні витрати.
19 квітня 2024 року позивач та ТОВ «ТАНІТ ГРУП» склали Акт про надання транспортно експедиційних послуг № TG110424020, у якому є посилання на контейнер № FFAU5408981. Відповідно до даного акту виконавцем було виконано наступні послуги:
1. Морський фрахт за межами території України на суму 210 725,28 грн.
2. Вартість Транспортно експедиторське обслуговування за межами території України на суму 65 741,72 грн.
3. Експедиторська винагорода на території України на суму 3 750,00 грн без ПДВ.
Загальна вартість наданих послуг за цим актом складає 280 967,00 грн з ПДВ (сума ПДВ 750,00 грн).
19 квітня 2024 року позивач та ТОВ «ТАНІТ ГРУП» склали Акт про надання транспортно експедиційних послуг № TG170424013, у якому є посилання на контейнер № FFAU5408981. Відповідно до даного акту виконавцем було виконано наступні послуги:
1. Транспортно-експедиторського обслуговування, організації, перевезення, документальне оформлення на території України становить 63 317,92 грн з ПДВ (сума ПДВ 10 552,99 грн).
Загальна вартість наданих послуг за цим актом складає 63 317,92 грн з ПДВ.
Акти наданих послуг є первинними документами, а тому є належними доказами, що підтверджують витрати позивача на транспортування оцінюваного товару.
Для підтвердження таких складових митної вартості як витрати на транспортування товару позивач надав відповідачу документально підтверджені дані про такі витрати. Ці дані містилися в документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою та третьою статті 54 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.
У наданих вищевказаних транспортних документах витрати на транспортно експедиторські послуги розподілені до місця ввезення на митну територію України (Міжнародне перевезення вантажу морським транспортом за маршрутом Шанхай, Китай Констанца, Румунія; Міжнародне перевезення вантажу автотранспортом за маршрутом Констанца, Румунія Рені, Україна), які позивачем було включено до митної вартості. Транспортно експедиційне обслуговування надавалось безпосередньо на території України.
Крім цього, відповідач вважає, що при транспортуванні товару у позивача були й інші витрати, пов`язані із перевезенням товару, а саме демердж та детенешн.
Натомість, жодних доказів та підтверджень свого твердження відповідач не надає.
Декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами (складовими), які входять до митної вартості товару відповідно до умов поставки.
Натомість, у випадку, якщо відповідач стверджує, що декларантом були понесені додаткові витрати, що впливають на митну вартість товару, відповідач повинен довести наявність цих фактів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.10.2019 року у справі №803/776/17, від 11.06.2020 року у справі №815/5597/17.
Окремо слід звернути увагу, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах та обставинах.
Усі складові витрати на транспортування, які поніс позивач при транспортуванні товару придбаного по комерційному інвойсу № 23WMN014 1 від 25 січня 2024 року, документально підтверджені та були подані до митного оформлення, а документи, що підтверджують такі витрати, не мають жодних розбіжностей і відповідні витрати були включені у заявлену ним митну вартість оцінюваного товару.
Позивачем усі складові митної вартості, які пов`язані із транспортуванням, включені та документально підтверджені.
22 квітня 2024 року ТОВ «ТАНІТ ГРУП» виставило позивачу рахунок на оплату №TG220424001 на суму 286 472,88 грн з ПДВ (сума ПДВ 750,00 грн). У даному рахунку є посилання на контейнер №TRHU4594620, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром. Відповідно до даного рахунку:
1. Вартість морського фрахту за межами території України становить 210 354,66 грн.
2. Вартість Транспортно експедиторське обслуговування за межами території України становить 71 618,22 грн.
3. Експедиторська винагорода на території України становить 4 500,00 грн з ПДВ (ПДВ=750 грн).
Тобто, рахунок на оплату № TG220424001 від 22.04.2024 р. сплачено після митного оформлення товару та після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування №UA110130/2024/000186/1 від 01.05.2024 року, у зв`язку з чим надати відповідачу ці платіжні інструкції позивач не міг.
24 квітня 2024 року ТОВ «ТАНІТ ГРУП» виставило позивачу рахунок на оплату №TG240424001 на суму 63 337,60 грн з ПДВ (сума ПДВ 10 556,27 грн). У даному рахунку є посилання на контейнер №TRHU4594620, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром.
Відповідно до даного рахунку:
1. Вартість автоперевезення за маршрутом Рені Дніпро контейнер TRHU4594620; а/м ВХО614НМ/BH0702XI становить 55 697,04 грн;
2. Вартість транспортно-експедиторського обслуговування, документального оформлення на території України становить 7 640,56 грн з ПДВ (сума ПДВ 1 273,43 грн).
Цей рахунок було сплачено 24 травня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 1427, тобто після митного оформлення товару та після прийняття Відповідачем оскаржуваного рішення про коригування, у зв`язку з чим надати відповідачу цю платіжну інструкцію позивач не міг.
До митного оформлення товару по комерційному інвойсу № 23WMN014 2 від 31 січня 2024 року було надано Довідку від ТОВ «ТАНІТ ГРУП» про транспортні витрати № TG013854 від 22 квітня 2024 року, в якій розподілена вартість перевезення оцінюваного товару. Відповідно до даної довідки: «Транспортно-експедиторські витрати з перевезення вантажу згідно коносаменту №SHCND2402046, контейнер TRHU4594620 по маршруту Шанхай (Китай) Рені (Україна) склали: Морський фрахт Шанхай (Китай) Констанца(Румунія): 210 354,66 грн. без ПДВ; Транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України в порту Констанца: 15 915,16 грн. без ПДВ; Організація доставки фідером BOLERO (флаг Нідерланди) за маршрутом Констанца, Румунія Рені, Україна: 55 703,06 грн. без ПДВ. Страхування вантажу не проводилося».
Враховуючи відомості з рахунків на оплату від ТОВ «ТАНІТ ГРУП» та Довідки про транспортні витрати можна зробити висновок, що вартість перевезення оцінюваного товару позивача, що поставлявся на підставі комерційного інвойсу № 23WMN014 2 від 31 січня 2024 року, по маршруту Шанхай (Китай) - Рені (Україна) складає 281 972,88 грн.
Після митного оформлення товару та після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення Позивач та ТОВ «ТАНІТ ГРУП» склали акти надання послуг, які підтверджують відомості у наданих до митного оформлення рахунках на оплату від ТОВ «ТАНІТ ГРУП» та Довідці про транспортні витрати.
01 травня 2024 року позивач та ТОВ «ТАНІТ ГРУП» склали Акт про надання транспортно експедиційних послуг № TG220424001, у якому є посилання на контейнер № TRHU4594620. Відповідно до даного акту виконавцем було виконано наступні послуги:
1. Морський фрахт за межами території України на суму 210 354,66 грн.
2. Транспортно експедиторське обслуговування за межами території України на суму 71 618,22 грн.
3. Експедиторська винагорода на території України на суму 3 750,00 грн без ПДВ. Загальна вартість наданих послуг за цим актом складає 286 472,88 грн з ПДВ (сума ПДВ 750,00 грн).
01 травня 2024 року позивач та ТОВ «ТАНІТ ГРУП» склали Акт про надання транспортно експедиційних послуг № TG240424001, у якому є посилання на контейнер № TRHU4594620. Відповідно до даного акту виконавцем було виконано наступні послуги:
1. Автоперевезення за маршрутом Рені Дніпро контейнер TRHU4594620; а/м ВХО614НМ/BH0702XI становить 46 414,20 грн;
2. Транспортно-експедиторське обслуговування, документальне оформлення на території України становить 6 367,13 грн без ПДВ.
Загальна вартість наданих послуг за цим актом складає 63 337,60 грн з ПДВ (сума ПДВ 10 556,27 грн).
Акти наданих послуг є первинними документами, а тому є належними доказами, що підтверджують витрати позивача на транспортування оцінюваного товару.
Для підтвердження таких складових митної вартості як витрати на транспортування товару позивач надав відповідачу документально підтверджені дані про такі витрати. Ці дані містилися в документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою та третьою статті 54 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.
У наданих вищевказаних транспортних документах витрати на транспортно експедиторські послуги розподілені до місця ввезення на митну територію України (Міжнародне перевезення вантажу морським транспортом за маршрутом Шанхай, Китай Констанца, Румунія; Міжнародне перевезення вантажу автотранспортом за маршрутом Констанца, Румунія Рені, Україна), які позивачем було включено до митної вартості. Транспортно експедиційне обслуговування надавалось безпосередньо на території України.
Крім цього, відповідач вважає, що при транспортуванні товару у позивача були й інші витрати, пов`язані із перевезенням товару, а саме демердж та детенешн.
Натомість, жодних доказів та підтверджень свого твердження відповідач не надає.
Декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами (складовими), які входять до митної вартості товару відповідно до умов поставки.
Натомість, у випадку, якщо відповідач стверджує, що декларантом були понесені додаткові витрати, що впливають на митну вартість товару, відповідач повинен довести наявність цих фактів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.10.2019 року у справі №803/776/17, від 11.06.2020 року у справі №815/5597/17.
Окремо слід звернути увагу, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на
припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах та обставинах.
Усі складові витрати на транспортування, які поніс позивач при транспортуванні товару придбаного по комерційному інвойсу № 23WMN014 2 від 31 січня 2024 року, документально підтверджені та були подані до митного оформлення, а документи, що підтверджують такі витрати, не мають жодних розбіжностей і відповідні витрати були включені у заявлену ним митну вартість оцінюваного товару.
Твердження відповідача про те, що надані до митного оформлення рахунки нібито не дають розуміння формування всіх складових (зокрема послуги з навантаження) та принципу розділення вартості наданих послуг, є безпідставним і не може бути підставою для коригування митної вартості.
Як вже зазначалось вище, до митного було надано довідки про транспортні витрати, в яких розподілена вартість перевезення контейнеру по відповідному маршруту.
Витрат по навантаженню у місці відправки Шанхай у позивача не було, оскільки товар поставлявся на умовах FOB.
Ціна FOB означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
У своїй постанові від 02.03.18 р. по справі № 804/2997/17 Верховний Суд зазначив, що згідно базису поставки FOB продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Ціна FOB складається з таких складових: закупівельної ціни товару; упаковки, маркування; отримання ліцензій та дозволів; держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні); витрат на транспортування в порт відправлення; фрахту судна; завантаження та розміщення товару на кораблі; розвантаження в порту прибуття; оплати перевізнику при транспортуванні до складу або магазину.
Такі понесені витрати як вантажувально розвантажувальні роботи у порту призначення Констанца, перевезення та перевезення товару митного кордону України позивачем було сплачено та інформацію про такі витрати було надано відповідачу при митному оформленні.
Надані позивачем до митного оформлення рахунки на оплату від ТОВ «ТАНІТ ГРУП» відповідно до Митного кодексу України є транспортними документами, які підтверджуються складові митної вартості, пов`язані із транспортуванням оцінюваних товарів.
Надані до митного оформлення транспортні документи не місять жодних числових розбіжностей, які б могли бути підставою для коригування митної вартості товарів.
Щодо взятих митних декларацій, які була джерелом для коригування.
Відомості з інформаційних систем відповідача не може слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару та бути підставою для здійснення коригування.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 р. у справі № 420/4820/19 вказав, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.
Верховний Суд у постанові від 25.02.2021 р. у справі № 810/3295/17 вказав, що спрацювання АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників даних АСАУР.
Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 04.11.2021 р. у справі № 120/2634/19-а навів ряд причин, з яких показники автоматизованої інформаційної системи не є безумовним джерелом інформації для визначення митної вартості товару, оскільки в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Суб`єкти господарської діяльності України та іноземні суб`єкти господарської діяльності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності керуються, визначеному у Законі України «Про зовнішньоекономічну діяльність» принципами.
Одним із таких принципів є принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у:
- праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки;
- праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України.
Відповідно до статей 627 і 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Безліч чинників можуть впливати на формування ціни товару, зокрема, характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, періоди поставки, їх сезонність, наявності попиту та пропозиції тощо.
Разом з цим, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами, зокрема, умови і обсяги поставок, наявність знижок, періоди поставки, їх сезонність, наявність попиту та пропозиції.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 р. у справі № 420/4820/19 вказав, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.
Також слід зазначити, що сама по собі відмінність заявленої митної вартості і митної вартості подібних товарів не може бути беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості (постанова Верховного Суду від 21.08.2020 р. у справі №814/1521/16).
Зменшення вартості товарів в порівнянні з попередніми митними оформленнями і наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству не передбачено законом як підстави для витребування додаткових документів і коригування митної вартості, і не може бути підставою обґрунтованого сумніву у заявленій митній вартості. Адже наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.
Аналогічна правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 814/2659/16, від 21.08.2018 по справі № 804/7845/17, від 07.12.2018 по справі №809/4367/15.
Таким чином, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації про те, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників.
Згідно з положеннями статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства: митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
Таким чином орган доходів і зборів не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
Подані при митному оформленні товарів документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Отже, в поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар чого не спростовано митним органом.
В свою чергу, відповідачем не надано належних доказів виникнення обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих позивачем відомостей про вартість товару, послідовного застосування методів визначення митної вартості товарів або доцільності застосування інших ніж основний методів, причин неможливості застосування основного методу оцінки за ціною договору, для застосування якого позивачем було надано усі необхідні для цього документи.
Прийняті суб`єктом владних повноважень оскаржувані рішення є підставою для зміни майнового стану позивача. Реалізація таких рішень може призвести до зменшення майна особи, що звернулась до суду, і. відповідно їх оскарження спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.
Згідно з ч.1 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що рішення про коригування митної вартості товару №UA110130/2024/000164/1 від 18.04.2024 року та рішення про коригування митної вартості товару №UA110130/2024/000186/1 від 01.05.2024 року - є протиправними та належать до скасування.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
Також, у рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Виходячи з викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 5841,68 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 5841,68 грн. підлягає стягненню з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За відсутності у матеріалах справи підтверджуючих надання правничої (правової) документів, суд наразі позбавлений можливості вирішити питання щодо розподілу судових витрат на відшкодування правничої (правової) допомоги.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛТЕКС" в особі представника Соколова Дмитра Ігоровича до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA110130/2024/000164/1 від 18.04.2024 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA110130/2024/000186/1 від 01.05.2024 року;
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник