Справа № 344/12492/24
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/130/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Польської М.В.,

секретаря Соляник Т.І.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Микулич І.В.,

представника відповідача Шумило С.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микулич Ігор Володимирович, до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, інтереси якого представляє адвокат, звернувся в суд з наведеним адміністративним позовом посилаючись на те, що 27.06.2024 року т.в.о заступника командира роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП, лейтенант поліції Литвак Андрій Іванович склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №754273 про те, що: 27.06.2024 року об 05 год. 20 хв. у м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 7, гр. ОСОБА_2 здійснив завідомо не правдивий виклик порушення ПДР, а саме здійснив виклик на лінію 102 та повідомив про подію, якої насправді не було, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП. В цей же час, 27.06.2024 року об 05 год. 20 хв. 1 бат.2 рота 2 взвод Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, лейтенант поліції Литвак Андрій Іванович, розглянувши адміністративноу справу стосовно позивача постановив притягнути його до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3 400грн. Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав викладених у позові.

Від відповідача 29.07.2024 надійшов відзив, де зазначено про безпідставність позову, а також те, що винесена постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, долучено відеодиск, на якому вказані події щодо порушення позивачем вимог закону.

Позивач та його представник вимоги підтримали, просили задовольнити позов.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві та наданих пояснень.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП.

Судом установлено, що 27.06.2024 року т.в.о заступника командира роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП лейтенант поліції Литвак Андрій Іванович склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №754273 про те, що: 27.06.2024 року об 05 год. 20 хв. у м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 7, гр. ОСОБА_2 здійснив завідомо не правдивий виклик про порушення ПДР, а саме здійснив виклик на лінію 102 та повідомив про подію, якої насправді не було, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400грн. (а.с.9-10), що підтверджується оскаржуваною постановою.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положеннями ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику в т.ч. поліції. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, або має розуміти 9передбачати) про те, що така може не відповідати дійсності і бажає негайного реагування - виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, поліцейський постановив визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі, а саме записи технічних приладів та засобів, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Як встановлено судом, о 05.18год 27 червня 2024р. із номера мобільного телефону НОМЕР_1 (без пред`явлення даних особи) поступив виклик на лінію «102» про те, що за конкретною адресою по вул.Чорновола,7 стоїть автомобіль (з зазначенням марки) припаркований з порушенням ПДР. Зреагувавши на такий виклик, при прибутті на місце представників поліції жодного порушення правил паркування зазначеним автомобілем не виявлено. Після чого на зазначений номер мобільного телефону, який належав заявнику (позивачу) було зроблено поліцейським дзвінок та з`ясовано, де знаходиться заявник, яким є позивач, а саме по вул.Січових Стрільців куди одразу направились представники поліції та відбулася зустріч з позивачем ОСОБА_1 . Під час представлення працівників поліції позивачу, останній відмовився представитись, назвати своє ПІП, що підтверджується відеозаписом, окрім того позивач сказав що він прохожий і нікуди не телефонував і одночасно підтвердив, що є порушення ПДР автомобілем, що не вірно на думку заявника був запаркований. Також, як вбачається з відеодоказу, позивач поводився зухвало розмовляючи з працівниками поліції на «ти», на зауваження інспектора щодо російської мови та те, що державною мовою є українська мова, позивач зазначив «що державною мовою може бути різна мова».

Оскільки позивач категорично відмовлявся представитись, зухвало та зверхньо поводився, при здійсненні поверхневого огляду було виявлено його проїздну картку в громадському транспорті «Галка», з якої і встановлено особу заявника ОСОБА_1 .

Судом також з`ясовано, що такий виклик був повторний уже цього дня о 05.18год, оскільки попередньо о 05.01год з цього ж мобільного номеру було на лінію «102» направлено аналогічного змісту повідомлення про виклик поліції про припаркований з порушенням ПДР інший ТЗ, за іншою адресою по вул.Ак.Сахарова,15. Щодо першого виклику, працівники не телефонували на номер з якого був виклик-повідомлення. Однак, при повторному такому виклику на лінію «102» та розуміння того, що такі є неправдивими, поліція змушена була встановити особу, якій належав даний номер для зясування підстав повідомлень і такі дії взагалі не суперечать закону.

Обґрунтовуючи вимоги позову сторона позивача доводила те, що представники поліції погрожували позивачу фізичною розправою, у відділку поліції здійснили незаконний обшук, відмовили у послугах адвоката, через поведінку таку він змушений був звернутися на лінію «103» для виклику медичної допомоги через підвищення артеріального тиску, не було роз`яснено про права та обов`язки при складанні постанови, не дав можливості надати пояснення позивачу.

Однак, такі доводи позивача не підтвердилися у судових засіданнях та спростовані матеріалами справи та дослідженими доказами як кожного так і в сукупності всіх оцінених судом доказів.

Так, жодної фізичної погрози зі сторони працівників поліції не вбачається, натомість поведінка позивача була зверхня та без виконання вимог представника відповідача представитись для встановлення особи, яка двічі в нічний час здійснювала повідомлення на гарячу лінію «102» про факти, які не знайшли свого підтвердження. Незаконного обшуку не відбувалось, а відбувся поверхневий огляд особи, яка в т.ч. під час воєнного стану перебуває в нічний час на вулиці та відмовляється представитись. На лінію «103» звернувся не позивач, а таку службу викликали працівники поліції через підвищений артеріальний тиск позивача, жодних інших захворювань працівниками медичної установи на терміновий виклик не виявлено. Разом з тим, на переконання суду саме через відмову позивача виконувати вказівки поліції, його змушені були доставляти у відділення для встановлення і перевірки його особи, отже при уникненні самим позивачем своєї такої поведінки, можливість підвищення його артеріального тиску могло б уникнутись.

Щодо відсутності роз`яснення позивачу прав та обов`язки при складанні постанови, яка є предметом оскарження, а також неможливості надати правопорушнику пояснення, то такі доводи також спростовані оглянутим відеодоказом.

Не знайшло і свого підтвердження пояснення позивача, що не він двічі телефонував на лінію «102», так як о 6.30год. сам ж позивач сказав «але ж за різними адресами було порушення ПДР».

Стосовно доводів позивача та його адвоката про не забезпечення правопорушника при складанні постанови послугами адвоката, то як зазначив представник відповідача на таку вимогу ними було зроблено дзвінок у Центр по безоплатній правовій допомозі, однак відповідав автовідповідач, а відповідь від 10.09.2024р. (а.с.47) про ненадходження в центр повідомлення підтверджує те, що такі дзвінки прийняті не були ними, сам же позивач не надав даних адвоката якого б він бажав забезпечити для розгляду справи про адмінправовопрушення.

Щодо того, як звернув увагу суду адвокат позивача на те, що час складання протоколу про затримання о 05.31год не відповідає часу виявлення правопорушення (час зазначений в оскаржуваній постанові 05.20год) та затримання позивача представниками відповідача швидше, то слід зазначити, що час складання документа (початку розгляду справи) та час завершення складання будь якого документа, що вимагає належного часу, не може співпадати з конкретною хвилиною. Так, постанову про виявлене адміністративне порушення почали складати працівники поліції о 05.20год і до 05.31год при відмові особи називатися та встановлення особи, відбувалось зясування даних у самого позивача, тому завершили складання протоколу про затримання о 05.31год. Суд не вбачає порушень чи розбіжностей у зазначених обставинах, оскільки весь час є зафіксовано відеодоказами і, що відбувалось у даних спірних відносинах.

Звідси, судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ст. 183 КУпАП обґрунтована належними доказами, з дотриманням процедури розгляду адміністративної справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позову позивачем та доведеність правомірності та законності оскаржуваної постанови відповідачем.

На підставі вищевикладеного, ст. 19 Конституції України, п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ст. ст. 7-9, ч. 1 ст. 122, ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микулич Ігор Володимирович до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА