Справа № 560/13820/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

09 грудня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:

1. Визнати рішення за №57 від 07.08.2024 року управління ПФ України у Запорізькій області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком протиправним.

2. Зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з виникнення права на пенсію, зарахувавши до стажу періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.09.1986 року, в тому числі періоди навчання згідно з дипломом НОМЕР_2 від 26.06.1986 року, період роботи з 01.01.1992 року на території Російської Федерації, періоди роботи з 26.07.1991 року по 11.09.1993 року та з 20.09.1993 року по 05.12.1994 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31 липня 2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Вказує, що разом із заявою надала усі необхідні документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 07.08.2024 року за № 57 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю потрібного страхового стажу. Вважає, що спірні періоди повинні бути зараховані до страхового стажу, а також позивачу має бути призначена належна їй пенсія за віком. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 25.09.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подала до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло Рішення №57 від 07.08.2024, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідачем не взято до розрахунку трудову книжку позивача НОМЕР_1 від 03.09.1986. У трудовій книжці позивача прізвище на титульній сторінці виправлено без додержання положення Інструкції №162, Інструкції №58, та відсутній підпис відповідальної особи, яка заповнювала трудову книжку. Позивачем не було внесено виправлення належним чином у позасудовому порядку, так само як і не було встановлено юридичний факт належності їй трудової книжки шляхом звернення до суду. За наявності такого суттєвого недоліку, посадові особи територіальних органів Пенсійного фонду України позбавлені можливості прийняти до уваги трудову книжку НОМЕР_1 від 03.09.1986 при розрахунку стажу роботи позивача.

Щодо неврахування свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 08.05.1992 р вказує, що позивач надала скановану копію з ксерокопії свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 , а не з оригіналу, чим не виконала вимоги Порядку №22-1. Відповідно, при зверненні позивач не підтвердила належним чином наявність дошлюбного прізвища « ОСОБА_2 ». Посадові особи територіальних органів Пенсійного фонду України не можуть брати до уваги документи, які не відповідають оригіналу.

Щодо незарахування періоду навчання згідно диплома НОМЕР_4 від 26.06.1986 р зазначає, що позивачем не було підтверджено належним чином дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » через надання сканованої ксерокопії свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 08.05.1992 р. Отже, у дипломі вказано непідтверджене прізвище « ОСОБА_2 », що виникає обґрунтовані сумніви у належності освітнього документа позивачу.

Так само, позивачем не було встановлено юридичний факт належності диплома шляхом звернення до суду. Окрім того, позивачем не було надано уточнюючу довідку закладу, де вона навчалась, із зазначенням терміну та форми навчання для підтвердження страхового стажу.

Щодо незарахування періодів роботи з 26.07.1991 по 11.09.1993 року, з 20.09.1993 по 05.12.1994 року.

Відповідачем не було зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача:

- з 26.07.1991 по 11.09.1993 р, оскільки у записі №8 наявне виправлення в даті наказу про прийняття на роботу;

- з 20.09.1993 р по 05.12.1994 р, оскільки у записі №11 наявне виправлення в даті прийняття на роботу.

Через наявність виправлень у цих записах трудової книжки, періоди роботи потребують уточнення. Однак позивачем не було надано уточнюючих довідок на підтвердження свої вимог. Відповідно, у відповідача відсутні підстави для зарахування оспорюваних періодів роботи до страхового стажу.

Щодо незарахування періодів роботи з 01.01.1992 р на території Російської Федерації.

У зв`язку із припиненням участі України в Угоді пенсії громадянам, які працювали на території республік колишнього СРСР, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на територіях цих держав по 31.12.1991 року.

Отже, позивачу не може бути врахований стаж роботи з 01.01.1992 року на території російської федерації.

Враховуючи вищенаведене вважає, що відповідач діяв на підставі та у межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо.

На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно ухвали не скористалося, жодних документів до суду не подало.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 31.07.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058IV).

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності розглянуло заяви позивача від 31.07.2024 та прийняло Рішення №57 від 07.08.2024, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

За результатами розгляду документів до страхового стажу:

- не взято до уваги свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 від 08.05.1992 р., оскільки надана сканована копія з ксерокопії свідоцтва про шлюб;

- не взято до розрахунку трудову книжку НОМЕР_1 від 03.09.1986, оскільки прізвище на титульній сторінці виправлено без додержання положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок та відсутній підпис відповідальної особи, яка заповнювала трудову книжку;

- не зараховано період навчання згідно диплома НОМЕР_4 від 26.06.1986 р., оскільки не підтверджено дошлюбне прізвище;

- не зараховано період роботи з 26.07.1991 по 11.09.1993 р., оскільки дата наказу про прийняття на роботу має виправлення;

- не зараховано період роботи з 01.01.1992 р. На території російської федерації не зараховується до стажу, оскільки з 19 червня 2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, у зв`язку з чим стаж роботи зараховується по 31.12.1991 р.;

- не зараховано період роботи з 20.09.1993 р. по 05.12.1994 р, потребує уточнення, дата прийняття на роботу має виправлення.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин, суд застосовує наступні правові норми.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Приписами частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Положеннями частини 1 статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-IV.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Зі змісту наведеного слідує, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку; 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.

Отже, для призначення позивачу пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж не менше 31 року.

Як встановив суд, позивач на час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком (23.07.2024), згідно з паспортними даними досягла віку 60 років, що не заперечується сторонами.

Спірним є наявність у позивача 31 року страхового стажу.

Зі змісту оскарженого рішення слідує, що однією із підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком є те, що відповідачем не взято до трудову книжку НОМЕР_1 від 03.09.1986, оскільки прізвище на титульній сторінці виправлено без додержання положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок та відсутній підпис відповідальної особи, яка заповнювала трудову книжку, а також не зараховано періоди роботи з 26.07.1991 по 11.09.1993 р та з 20.09.1993 р по 05.12.1994 р, оскільки дата наказу у записі №8 про прийняття на роботу має виправлення та у записі №11 наявне виправлення в даті прийняття на роботу.

Надаючи оцінку наведеним доводам відповідача, суд зазначає та враховує таке.

Ведення трудових книжок на час оформлення її позивачу здійснювалось відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Державного комітету праці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (надалі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції № 162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, "Звільнений за згодою сторін", п.1 ст.29 КЗпП РСФСР".

Також пунктом 8.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, вказано, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників і службовців".

Згідно пункту 18 вказаної Постанови відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вказує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.

Також Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд вказує, що Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону № 1058-IV).

Отже, територіальний орган Пенсійного фонду може скористатись своїм правом перевірки даних трудової книжки позивача.

На переконання суду зі змісту наданої позивачем трудової книжки НОМЕР_1 можливо встановити назву підприємств, період навчання та роботи з аналізу усіх граф трудової книжки (відомості про накази, реквізити посадових осіб, що вчиняли записи, тощо). Під час розгляду справи не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер.

У контексті наведеного суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Своєю чергою, суд враховує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не ставить під сумнів достовірність записів, внесених до трудової книжки, а вказує лише на окремі недоліки під час заповнення трудової книжки.

Стосовно незарахування періоду навчання згідно диплома НОМЕР_4 від 26.06.1986 р., оскільки не підтверджено дошлюбне прізвище, суд зазначає наступне.

Так, у спірному рішенні відповідач вказує, що не взяв до уваги свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 від 08.05.1992 р., оскільки позивачем надана сканована копія з ксерокопії свідоцтва про шлюб.

Суд зазначає, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

У разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених в додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.

Відповідно до п.п. 1.7 1.8 Порядку звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення.

З аналізу вищевказаних норм суд дійшов висновку про те, що в разі недостатності документів для призначення пенсії (у цьому випадку оригіналу свідоцтва про шлюб) пенсійний орган повинен був повідомити заявника про необхідність подання додаткових документів. Натомість Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, зокрема, з підстав надання ксерокопії свідоцтва про шлюб.

Щодо незарахування до стажу періоду роботи з 01.01.1992 р. на території Російської Федерації через припинення з 19 червня 2023 року для України дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, суд звертає увагу на таке.

Згідно ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Приписами частини другою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, з аналізу наведеного вище слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Зазначена вище постанова набрала чинності 02.12.2022.

Відтак, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Суд зазначає, що за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.08.2024 року № 57 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

Враховуючи те, що позивач перебуває на обліку та зверталася із заявою про призначення пенсії в Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.09.1986 року, в тому числі період навчання згідно з дипломом НОМЕР_2 від 26.06.1986 року, період роботи з 01.01.1992 року на території Російської Федерації, періоди роботи з 26.07.1991 року по 11.09.1993 року та з 20.09.1993 року по 05.12.1994 року.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду.

Суд звертає увагу, що згідно рішення від 07.08.2024 року № 57 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідачем повністю не взято до уваги періоди роботи згідно трудової книжки позивача.

Оскільки в спірних правовідносинах права позивача порушені протиправним рішенням відповідача, яке судом скасовано, відповідачем ще не було обраховано страховий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, з урахуванням спірних періодів. Отже, суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до його виключної компетенції, зокрема, розрахунку стажу.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 31.07.2024 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду в цьому рішенні.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову відповідно до вищенаведених мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, предметом позову була одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20.

Враховуючи наведене, відповідно до вимог статті 139 КАС України, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 1211,20 грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який прийняв протиправне рішення.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.08.2024 року № 57 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.09.1986 року, в тому числі:

- період навчання згідно з дипломом НОМЕР_2 від 26.06.1986 року;

- період роботи з 01.01.1992 року на території Російської Федерації;

- періоди роботи з 26.07.1991 року по 11.09.1993 року та з 20.09.1993 року по 05.12.1994 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 31.07.2024 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду в цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,Запорізька обл., Запорізький р-н,69005 , код ЄДРПОУ - 20490012)

Головуючий суддя В.К. Блонський