Справа № 480/6524/24
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2024 року Справа № 480/6524/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу №480/6524/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу роботи позивача періоди роботи в колгоспі «Правда» з 02.11.1990 по 15.01.1991; в колгоспі «Вперед» з 17.01.1991 по 11.01.1993 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 17.01.1991; в колгоспі «40 років Жовтня» з 14.01.1993 по 24.03.1993; з 01.09.1993 року по 01.10.1994; провадження підприємницької діяльності з 01.01.1995; призначити і виплачувати пенсію за віком.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що органом пенсійного фонду безпідставно не зараховано до страхового стажу робота позивача у спірні періоди, оскільки така робота підтверджується записами у трудовій книжці та довідками про роботу позивача у ці періоди.
Ухвалою суду від 29.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позову.
Позивачем у встановлений судом строк усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою від 06.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області направило до суду відзив на позов, у якому зазначає, що періоди роботи позивача в колгоспі «Правда» з 02.11.1990 по 15.01.1991, в колгоспі «Вперед» з 17.01.1991 по 11.01.1993 не зараховані до страхового стажу, оскільки відсутні договори про виконання робіт та відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві; період роботи в колгоспі «40 років Жовтня» з 14.01.1993 по 24.03.1993 не зарахований, оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві; період роботи з 01.09.1993 по 01.10.1994 не зарахований, оскільки дата наказу про прийняття на роботу містить розбіжність з датою прийняття на роботу (дата наказу 02.09.1994); період провадження підприємницької діяльності з 01.01.1995 не зарахований, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 13.05.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком.
Рішенням №98 від 20.05.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком позивачу відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з тих підстав, що відсутній належним чином підтверджений страховий стаж. У позивача в наявності із необхідних 25 років лише 23 роки 05 місяців 03 дні страхового стажу, що не дає право на призначення пенсії. До страхового стажу не зараховано: періоди роботи позивача в колгоспі «Правда» з 02.11.1990 по 15.01.1991, в колгоспі «Вперед» з 17.01.1991 по 11.01.1993, оскільки відсутні договори про виконання робіт та відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві; період роботи в колгоспі «40 років Жовтня» з 14.01.1993 по 24.03.1993, оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві; період роботи з 01.09.1993 по 01.10.1994, оскільки дата наказу про прийняття на роботу містить розбіжність з датою прийняття на роботу (дата наказу 02.09.1994); період провадження підприємницької діяльності з 01.01.1995, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 96 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058).

Відповідно до ст. 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною другою ст. 24 Закону №1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Умови пенсійного забезпечення окремих категорій громадян визначені статтею 115 Закону №1058.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058 право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є учасником бойових дій та на момент звернення про призначення пенсії досяг 59 років.

Спірним питанням у даній справі є наявність страхового стажу не менше 25 років та правомірність не зарахування відповідачем до страхового стажу спірних періодів роботи позивача.

Орган пенсійного фонду, не зараховуючи періоди роботи позивача в колгоспі «Правда» з 02.11.1990 по 15.01.1991, в колгоспі «Вперед» з 17.01.1991 по 11.01.1993, в колгоспі «40 років Жовтня» з 14.01.1993 по 24.03.1993, покликається на відсутність інформації про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві. Період роботи з 01.09.1993 по 01.10.1994 не зарахований до страхового стажу, оскільки дата наказу про прийняття на роботу містить розбіжність з датою прийняття на роботу (дата наказу 02.09.1994). Період провадження підприємницької діяльності з 01.01.1995 не зарахований, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж зараховують роботу, яку виконували на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах незалежно від характеру та тривалості роботи і тривалості перерв.

Під час обчислення стажу роботи в колгоспі після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховують час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 17.05.1992 №17 «Про порядок застосування окремих положень статей Закону України «Про пенсійне забезпечення»», при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4. Аналогічний порядок обчислення стажу роботи застосовується і в том випадку, коли не встановлювався мінімум трудової участі у громадському господарстві.

Суд звертає увагу, що в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 маються відповідні записи про роботу ОСОБА_1 у спірні періоди. Проте записи про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві відсутні.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту першого "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Позивачем надавалися архівні довідки про його роботу у спірні періоди, з яких вбачається, що мінімум трудової участі не встановлювався, разом з тим, у довідках зазначений розмір заробітної плати позивача або кількість відпрацьованих людино-днів.

Таким чином, у разі відсутності у документах інформації про встановлений в спірний період мінімум трудової участі, відповідач в будь-якому випадку повинен здійснити відповідне обчислення стажу в разі відсутності встановленого для позивача мінімуму трудової участі в громадському господарстві згідно чинного законодавства.

Щодо посилань органу пенсійного фонду на неточності у записах трудової книжки, зокрема, що дата наказу про прийняття на роботу містить розбіжність з датою прийняття на роботу, суд зазначає наступне.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду провадження підприємницької діяльності з 01.01.1995, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, варто зауважити наступне.

Відповідно до пункту 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, період здійснення особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується даними персоніфікованого обліку за інформацією органу відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.

Згідно довідки ГУ ДПС у Сумській області від 12.10.2023 ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ДПС у Сумській області, Кролевецька ДПІ, з 24.05.1995 по 14.08.2023, при цьому фіксований податок сплачувався починаючи з січня 1996 року.

Разом з тим, позивач не надав жодного доказу того, що він саме з 01.01.1995 на законних підставах здійснював підприємницьку діяльність, перебував на обліку у податковій інспекції та сплачував фіксований податок чи інші внески до пенсійного фонду.

Крім того, позивач не визначив конкретного періоду, який необхідно зарахувати до страхового стажу, зазначивши лише початок такого періоду (з 01.01.1995).

Отже вимоги позивача в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача провадження підприємницької діяльності з 01.01.1995 є безпідставними.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити і виплачувати пенсію, суд зазначає, що вказані вимоги є передчасними, оскільки орган Пенсійного фонду після зарахування спірних періодів до страхового стажу зобов`язаний визначити страховий стаж позивача з урахуванням спірних періодів.

Таким чином, суд вважає за необхідне: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.05.2024 № 98; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи позивача періоди роботи в колгоспі «Правда» з 02.11.1990 по 15.01.1991; в колгоспі «Вперед» з 17.01.1991 по 11.01.1993; в колгоспі «40 років Жовтня» з 14.01.1993 по 24.03.1993; в радгоспі ім. Жовтневої революції з 01.09.1993 по 01.10.1994.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська область, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.05.2024 № 98.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи позивача періоди роботи в колгоспі «Правда» з 02.11.1990 по 15.01.1991; в колгоспі «Вперед» з 17.01.1991 по 11.01.1993; в колгоспі «40 років Жовтня» з 14.01.1993 по 24.03.1993; в радгоспі ім. Жовтневої революції з 01.09.1993 по 01.10.1994.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар