Справа № 331/6124/24
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/337/60/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області ст. лейтенанта поліції Євстаф`єва Віталія Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

07.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області ст. лейтенанта поліції Євстаф`єва В.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2024 вказаний адміністративний позов ОСОБА_1 передано до Хортицького районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю.

04.11.2024 матеріали справи за вказаним адміністративним позовом ОСОБА_1 надійшли до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі.

28.11.2024 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій він заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору. Разом з заявою про усунення недоліків подав уточнену позовну заяву до УПП в Запорізькій області ДПП, інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області ст. лейтенанта поліції Євстаф`єва В.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якій просить: визнати дії інспектора патрульної поліції 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП ст. лейтенанта поліції Євстаф`єва В.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову інспектора патрульної поліції серії ЕНА №3142026 від 27.09.2024 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.09.2024 о 08.50 год. він здійснював рух на автомобілі по вул. Шкільна у м. Запоріжжі та був зупинений інспектором патрульної поліції, який до нього не підійшов. Відразу до нього підійшли дві особи у військові формі, представились працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомили, що вони разом із співробітниками поліції на даній ділянці проїзної частини облаштували «мобільний» блокпост для перевірки облікових даних. Приблизно через дві хвилини, на його вимогу, до нього підійшов інспектор патрульної поліції, який представився ОСОБА_2 та повідомив, що причиною зупинки є ст.35 п.7 Закону України «Про національну поліцію» та став вимагати у нього посвідчення водія та документи на автомобіль. На його прохання увімкнути нагрудний реєстратор, інспектор поліції відмовився. Також інспектор поліції не пред`явив службового посвідчення, відмовився надати документи, що підтверджують обмеження чи заборону руху на даній ділянці дороги, щодо облаштування на даній ділянці «мобільного» блокпосту, сумісне відпрацювання з співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 . Натомість інспектор поліції повідомив, що відносно нього буде складена постанова за ст.126 КУпАП. Після цього склав таку постанову та надав йому для підпису, при цьому сама постанова підпису інспектора не мала.

Вважає дії інспектора патрульної поліції протиправними, постанову по справі про адміністративне правопорушення необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків інспектора патрульної поліції обставинам справи. Зокрема, він показував своє посвідчення водія інспектору поліції, тому п.5 оскаржуваної постанови є неправдивим. Крім того, постанова не містить відомості про відеозапис, технічний засіб відеозапису, відомості про напрямок руху позивача, не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення інспектора патрульної поліції.

Ухвалою судді від 29.11.2024 частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, оплату судового збору за подання адміністративного позову відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, позовну заяву прийнято до судового розгляду та відкрито у справі провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні за участю сторін. Цією ж ухвалою за ініціативою суду витребувано з УПП в Запорізькій області ДПП копії матеріалів усієї адміністративної справи (у тому числі відеозаписів за наявності) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП відповідно до постанови серії ЕНА №3142026 від 27.09.2024.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача, інспектор УПП в Запорізькій області ДПП в судове засідання не прибули, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з такого.

Суд встановив, що 27.09.2024 о 09.08 год. інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП ст. лейтенантом Євстаф`євим В.В. винесена постанова серії ЕНА №3142026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту постанови, 27.09.2024 о 08.46 год. в м. Запоріжжі, вул. Шкільна, 13, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «BMW» н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія у спосіб, який дає можливість поліцейського прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія, чим порушив п.2.4а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Також зазначено, що особу було встановлено згідно бази даних ІП НП. До постанови додається: камера 474351.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав в той же день - 27.09.2024, та 07.10.2024 звернувся до суду з даним позовом. Отже, строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення позивачем не пропущений.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст .9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.4 «а» ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 73 КАС України).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

В даному випадку суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення та вказує на не доведення відповідачем належними та допустимими доказами вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, а також вказує на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У даному випадку належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та про доведення дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності, відповідачами не надано.

Як вже зазначалось, судом під час відкриття провадження у справі, ухвалою суду було витребувано з УПП в Запорізькій області ДПП, копії матеріалів усієї адміністративної справи (у тому числі відеозаписів за наявності) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідно до постанови серії ЕНА №3142026 від 27.09.2024.

Проте, такі докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б мали бути зібрані та оцінені інспектором патрульної поліції у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та якими спростовуються заперечення ОСОБА_1 щодо невчинення цього правопорушення, на вимогу суду не надано та доводи позивача жодним чином не спростувані.

Як наслідок, суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем не доведено обставин порушення позивачем п. 2.4а ПДР .

Вищенаведена обставина є достатньою підставою ставити під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі, об`єктивні та беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова про накладання адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення , у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню..

Разом з тим, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції УПП в Запорізькій області ДПП Євстаф`єва В.В. безпосередньо щодо винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відносно позивача, зокрема, через недотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки дії суб`єкта владних повноважень можуть бути оскаржені лише у випадку, якщо відповідні дії не повинні вчинятись таким суб`єктом, виходячи з наданої йому компетенції, чим порушуються права і свободи особи.

Так, п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.222, 258, 283 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. про порушення правил дорожнього руху за ч.1 ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів та підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Отже, наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у інспектора патрульної поліції УПП в Запорізькій області ст. лейтенанта поліції Євстаф`єва В.В. як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за ч.1 ст.126 КУпАП, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, на місці вчинення правопорушення.

При цьому, вчинення інспектором патрульної поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, тобто постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка і підлягає оскарженню у встановленому законом порядку. Самі по собі дії щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, складання, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути оскаржені та визнані протиправними.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.139 КАС України, з урахуванням того, що позивачу було відстрочено сплату судового збору при подачі даного позову, а відповідач є уповноваженою особою органу державної влади, який фінансується за рахунок Державного бюджету України, суд вважає необхідним віднести судові витрати по сплаті судового збору за розгляд даної справи на рахунок держави.

Керуючись ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №3142026 від 27.09.2024, винесену ст. лейтенантом поліції 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Євстаф`євим Віталієм Валерійовичем по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрити.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В. Сидорова