Справа № 400/8811/24
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 р. № 400/8811/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,

провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.05.2024 року № 0-1411-UA0082529,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі по тексту Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31.05.2024 р.№ 0-1411-UA0082529.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Миколаївській області не правомірно винесено податкове повідомлення рішення з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, оскільки контролюючим органом не вірно визначено класифікацію об`єкту нерухомості (вул. Лебедя, 11А, с. Лук`янівка, Баштанський р-н, Миколаївська обл.), що належить позивачеві на праві приватної власності.

Так, відповідно до технічного паспорту нерухоме майно по АДРЕСА_2 це «Склад-комора», та використовується позивачем та його сім`єю для зберігання врожаю, при веденні особистого селянського господарства. ГУ ДПС у Миколаївській області помилково вважає, що об`єкт нерухомості по АДРЕСА_2 є будівлею промисловості та складу.

Оскільки позивач не є сільгоспвиробником, та користується нерухомістю виключно, як особа, що веде особисте селянське господарство, що відповідно до п. «ж» п.п. 266 п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) вказана будівляне є об`єктом оподаткування, а відтак оскаржуване податкове повідомлення рішення винесене відповідачем протиправно.

Ухвалою суду від 23.09.2024 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.10.2024 р. від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач висловив незгоду з заявленими позовними вимогами та зазначає, що податкове повідомлення рішення від 31.05.2024 р.№ 0-1411-UA0082529 винесено в межах та в спосіб визначений ПК України. Позивач не є фізичною особою-підприємцем, а відтак на нього, як на фізичну особу не розповсюджується податкова пільга, що передбачена п. «ж» п.п. 266 п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

15.10.2024 р. Позивачем подано Відповідь на відзив, де позивач загострює увагу суду, що питання подання податкової пільги з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки вже було вирішено в судовому порядку (справа №4002819/24).

Судом розглянуто справу в порядку письмового провадження.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

На підставі рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 10.08.2006 р.(а.с. 22) за позивачем визнано право власності на будівлю «Склад-комора, що розміщена по АДРЕСА_2 .

31.05.2024 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1411-UA0082529, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік у розмірі 21292,60 грн.(а.с. 7)

Позивач вважає, що має пільгу зі сплати податку, передбачену п.п. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, оскільки будівлі віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст. 266 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України передбачає, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Системний аналіз вищенаведеної норми, надає суду підстави для висновку, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником і така будівля не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.04.2023 р. у справі № 380/18104/21.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження.

Визначення «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 24.04.2020 р. у справі № 500/2407/18.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме: будівля склад-комора, що розміщена по вул. Лебедя, 11А, с. Лук`янівка, Баштанського району, Миколаївської області.

Вказана будівля за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства».

Позивач посилається на те, що, вищенаведений об`єкт нерухомості, щодо якого відповідачем донараховані податкові зобов`язання, використовується ним для ведення особистого селянського господарства, а саме для зберігання врожаю зернових культур.

Також суд враховує наявність в матеріалах справи доказів наявності у позивача у власності земельних ділянок, які використовуються для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що контролюючим органом не надано до суду жодних належних та достатніх доказів, які б спростовували наведене,

З урахуванням викладеного та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірність оскаржуваних рішень, що є підставою для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області про визначення податкового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами-власниками об`єктів нерухомості від 31.05.2024 р. № 0-1411-UA0082529 на суму 21292,60 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 09.12.2024 р.

Суддя Н.В. Лісовська