Справа № 320/15299/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року Київ № 320/15299/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника - адвоката Вдовика О.М. 01.04.2024 звернувся до суду з позовом (у зв`язку з надмірним навантаженням зареєстрований 06.04.2024, автоматизований розподіл здійснено 08.04.2024) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 2) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 3).

Просив суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.09.2023 № 95, рішення про відмову у призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26.10.2023 № 95, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.11.2023 № 95 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме - з 05.09.2023.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на призначення пенсії з 05.09.2023 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте відповідачами безпідставно не зараховано до його трудового стажу періоди роботи на відповідних посадах, у зв`язку із цим безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком. Позивач зазначає, що вказані періоди роботи підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме записами у трудовій книжці.

Суд своєю ухвалою від 02.05.2024 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач 1 надіслав до суду відзив на позовну заяву з матеріалами пенсійної справи позивача, у якому зазначено, що заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто за принципом екстериторіальності. За наслідками розгляду поданих документів установлено, що страховий стаж позивача становить 18 років 06 місяців 16 днів. При цьому, до страхового стажу позивача не було зараховано: період роботи з 25.08.1980 по 02.11.1981, оскільки запис про звільнення не засвідчений печаткою підприємства; період навчання з 01.09.1981 по 05.05.1982, оскільки такий період перетинається з періодом проходження позивачем строкової військової служби; періоди роботи з 20.05.1985 по 16.09.991, з 18.10.1991 по 30.10.1992 та з 09.11.1992 по 28.02.1992, оскільки записи про звільнення засвідчені нечитабельними печатками. При цьому, період з 01.01.1998 по 28.02.1999 зараховано до страхового стажу на підставі відомостей, наявних в реєстрі застрахованих осіб. Ураховуючи те, що стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, Головним управлінням було прийнято рішення від 12.09.2023 № 95 про відмову у призначенні пенсії. З огляду на викладене просили відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 3 надіслав до суду відзив на позовну заяву з матеріалами пенсійної справи позивача, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволенні позову з підстав відсутності необхідного трудового стажу. Зазначили, що рішенням від 07.11.2023 № 95 відмовлено у призначенні пенсії позивачу. Стверджували, що оскільки відповідні записи трудової книжки оформлені з порушенням законодавчих вимог, то такі періоди підлягають уточненню. До страхового стажу не зараховані періоди роботи з 25.08.1980 по 02.12.1981, з 01.12.1981 по 05.05.1982, з 01.01.1992 по 30.10.1992, а періоди навчання потребують уточненню. До страхового стажу зараховано періоди роботи (служби) на території Російської Федерації по 31.12.1991.

Відповідач 2 надіслав до суду відзив на позовну заяву з копіями пенсійної справи, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки до страхового стажу не зараховані періоди згідно із записами трудової книжки з 25.08.1980 по 02.12.1981 з підстав того, що запис про звільнення не завірений печаткою, з 01.12.1981 по 05.05.1982 - оскільки наявне виправлення в даті наказу на зарахування, з 01.01.1992 по 30.10.1992 - з підстав набрання чинності Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993», та період навчання згідно з дипломом НОМЕР_1 , оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби та навчання.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_2 .

Після досягнення 60-річного віку, 05.09.2023 позивач вперше звернувся до сервісного центру Відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначенням пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 12.09.2023 № 95 про відмову у призначенні пенсії позивачу. Зазначено, що страховий стаж особи становить 16 років 6 місяців 1 день, а страховий стаж для права на пенсію становить 18 років 6 місяців 16 днів. За результатами розгляду поданих документів до страхового стажу не зараховані періоди роботи: з 25.08.1980 по 02.11.1981, оскільки у трудовій книжці відсутня печатка організації, що засвідчує запис про звільнення; навчання з 01.09.1981 по 05.05.1982, оскільки зазначений період перетинається з періодами роботи та проходженням військової строкової служби; роботи з 20.05.1985 по 16.09.1991, з 18.10.1991 по 30.10.1992 та з 09.11.1992 по 28.02.1999, оскільки в трудовій книжці печатки, що засвідчують записи про звільнення не придатні для сприйняття змісту. Стаж з 01.01.1998 по 28.02.1999 зараховано до стажу згідно з Індивідуальною відомістю про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Працює. За наявним страховим стажем особа матиме право на пенсію 05.09.2028. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Позивачем повторно подано заяву з додатковими документами про призначення пенсії до сервісного центру Відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

За принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 26.10.2023 № 95 про відмову у призначенні пенсії позивачу. Зазначено, що страховий стаж особи становить 22 роки 8 місяців 4 дні, стаж для визначення права - 24 роки 8 місяців 19 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховані періоди: згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 , з 25.08.1980 по 02.11.1981, оскільки запис про звільнення не завірено печаткою. Для зарахування вказаного періоду необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством, на якому працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи; згідно з довідкою від 03.10.2023 № 1170, з 20.05.1985 по 16.09.1991, оскільки відсутній переклад печатки. Працює. Право на пенсійну виплату за наявного страхового стажу набуде 05.09.2026. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Позивачем втретє подано заяву з додатковими документами про призначення пенсії до сервісного центру Відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

За принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення від 07.11.2023 № 95 про відмову у призначенні пенсії позивачу. Зазначено, що відповідно до наданих до заяви документів про стаж та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий стаж складає 21 рік 3 місяці 19 днів, стаж для визначення права становить 23 роки 4 місяці 4 дні, що є недостатнім для призначення пенсії.

До загального страхового стажу не зараховано: період роботи згідно з трудовою книжкою з 25.08.1980 по 02.12.1981, оскільки звільнення не завірено печаткою; з 01.12.1981 по 05.05.1982 - наявне виправлення в даті наказу на зарахування; з 01.01.1992 по 30.10.1992 та згідно з довідкою від 03.10.2023 № 1170 - 23.12.2022 набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Зазначили, що документи необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31.12.1991, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений. Період навчання згідно з дипломом НОМЕР_1 перетинається з періодом проходження військової служби та роботою.

Не погоджуючись із рішеннями відповідачів про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив із такого.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Статтею 46 Конституції України регламентовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення».

За положеннями статті 26 Закону України № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 пункту 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Указаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд уважає, що не дотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення.

Певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні вказаних період роботи до страхового стажу.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів його роботи та навчання, відповідачі 1, 2 та 3 вказували, зокрема у рішенні від 12.09.2023, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи: з 25.08.1980 по 02.11.1981, оскільки у трудовій книжці відсутня печатка організації, що засвідчує запис про звільнення; навчання з 01.09.1981 по 05.05.1982, оскільки зазначений період перетинається з періодами роботи та проходженням військової строкової служби; роботи з 20.05.1985 по 16.09.1991, з 18.10.1991 по 30.10.1992 та з 09.11.1992 по 28.02.1999, оскільки в трудовій книжці печатки, що засвідчують записи про звільнення, не придатні для сприйняття змісту. Стаж з 01.01.1998 по 28.02.1999 зараховано до стажу згідно з Індивідуальною відомістю про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Із рішення від 26.10.2023 убачається, що до страхового стажу не зараховані періоди: згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 , з 25.08.1980 по 02.11.1981, оскільки запис про звільнення не завірено печаткою. Для зарахування вказаного періоду необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством, на якому працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи; згідно з довідкою від 03.10.2023 № 1170, з 20.05.1985 по 16.09.1991, оскільки відсутній переклад печатки.

Згідно з рішенням від 07.11.2023, до загального страхового стажу не зараховано: період роботи згідно з трудовою книжкою з 25.08.1980 по 02.12.1981, оскільки звільнення не завірено печаткою; з 01.12.1981 по 05.05.1982 - наявне виправлення в даті наказу на зарахування; з 01.01.1992 по 30.10.1992 та згідно з довідкою від 03.10.2023 № 1170 - 23.12.2022 набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Зазначили, що документи необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31.12.1991, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений. Період навчання згідно з дипломом НОМЕР_1 перетинається з періодом проходження військової служби та роботою.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_3 :

- з 25.08.1980 прийнятий на роботу поштарем 3 класу відділу доставки на підставі наказу від 29.08.1980 № 126:

- 02.11.1981 - звільнений із займаної посади за власним бажанням на підставі наказу від 25.11.1981 № 205;

- з 01.12.1981 прийнятий слюсарем 2 розряду Автобази 15 ПАО «Узстройтранс» на підставі наказу від 30.11.1981 № 123;

- 05.05.1982 - звільнений у зв`язку з призовом до Радянської Армії відповідно до наказу від 04.05.1982 № 37;

- з 29.05.1982 по 04.06.1984 позивач проходив військову службу в Армії, що також підтверджено записом у військовому квитку НОМЕР_4 ;

- з 31.07.1984 - прийнятий слюсарем 1 розряду Автобази № 15 ПАО «Узстройтранс» на підставі наказу від 01.08.1984 № 63;

- 12.10.1984 - присвоєно 2 розряд слюсаря відповідно до наказу від 12.10.1984 № 85;

- 30.11.1984 - присвоєно 3 розряд автослюсаря відповідно до наказу від 30.11.1984 № 101;

- 12.05.1984 - звільнений за власним бажанням відповідно до наказу від 12.05.1985 № 36;

- з 20.05.1985 - прийнятий у відділ головного механіка учнем слюсаря-ремонтника на підставі наказу від 20.05.1985 № 631;

- з 01.08.1985 - переведений на ткацьке виробництво учнем слюсаря-ремонтника відповідно до наказу від 13.09.1985 № 1533;

- 12.11.1985 - переведений слюсарем-ремонтником 1 розряду на підставі наказу від 27.05.1986 № 880;

- з 15.11.1987 - переведений слюсарем-ремонтником 3 розряду відповідно до наказу від 02.08.1987 № 246;

- з 01.09.1987 - переведений слюсарем-ремонтником 4 розряду відповідно до наказу від 15.09.1987 № 1291;

- з 01.03.1988 - у відповідності з наказом ЛЛНССР установлена професія слюсаря-ремонтника 4 розряду відповідно до наказу від 22.04.1988 № 54;

- з 01.03.1990 - переведений у відділ головного механіка слюсарем-ремонтником 4 розряду відповідно до наказу від 01.03.1990 № 78;

- з 10.07.1990 - переведений слюсарем-ремонтником 5 розряду відповідно до наказу від 06.08.1990 № 1088;

- з 16.09.1991 - звільнений за власним бажанням відповідно до наказу від 16.09.1991 № 1184;

- з 18.10.1991 - прийнятий оператором в цех нетканих матеріалів Кооперативу «Пластик» при Ферганаглавснабі відповідно до наказу від 10.10.1991 № 5/к;

- 30.10.1992 - звільнений за власним бажанням відповідно до наказу від 21.10.1992 № 61-к;

- з 09.11.1992 - прийнятий у збиральний цех збиральником покришок відповідно до наказу від 09.11.1992 № 7620к;

- 01.02.1993 - присвоєно кваліфікацію фарбувальника гумових виробів 3 розряду у збиральному цеху № 1 на підставі протоколу від 15.01.1993 № 1;

- 14.06.1993 - переведений у тому ж цеху збиральником покришок 6 розряду відповідно до наказу від 24.06.1993 № 324;

- 20.10.1994 - згідно з атестацією робочого місця підтверджується право на пільгову пенсію за Списком № 2 відповідно до наказу від 20.10.1994 № 1124;

- 24.10.1996 - П/О «Білоцерківщина» перетворене у відкрите акціонерне товариство «Росава» відповідно до наказу ФТІ України від 24.10.1996 № 76-АТ;

- 28.02.1999 - звільнений по переводу до ЗАТ «СП «Росава» відповідно до наказу від 28.02.1999 № 353к.

Решта записів трудової книжки, що не охоплює спірний період, містить інформацію про трудову діяльність позивача включно по 15.03.2023, де позивач продовжує працювати на посаді електромеханіка з ліфтів 3 розряду відповідно до наказу від 13.03.2023 № 11-К.

Достовірність наведених записів сумніву не викликає.

Крім того, підтверджено й період навчання позивача з 1981 по 1987 роки згідно з дипломом НОМЕР_1 .

Спірні періоди роботи, які зазначені у трудовій книжці, також підтверджені відповідними довідками, копії яких наявні в матеріалах справи.

Суд констатує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача, та свідчать про послідовність хронології подій періодів його роботи.

У свою чергу, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, при цьому судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності, будь-то наявність будь-яких виправлень, закреслювань, тощо у трудовій книжці позивача, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Як указав Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці може бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці.

Окрім цього, відповідачем не вказано жодних інших підстав, за яких оформлення записів у трудовій книжці робить їх недійсними або сумнівними.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для не зарахування оскаржуваних періодів роботи позивача до його страхового стажу.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивач надав докази, які не спростовані відповідачами 1, 2 та 3, про те що період його роботи, служби та навчання підлягають зарахуванню до страхового стажу та мають бути врахований органом Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за віком.

Інші доводи відповідачів не спростовують висновків суду.

Суд констатує, що враховуючи страховий стаж, зарахований органом Пенсійного фонду України, зокрема, відповідно до рішення від 26.10.2023 (22 роки 8 місяців 4 дні, стаж для визначення права - 24 роки 8 місяців 19 днів), та неправомірну відмову в зарахуванні періодів роботи (служби, навчання) позивача з 25.08.1980 по 02.11.1981, з 01.12.1981 по 05.05.1982, з 01.09.1981 по 05.05.1982, з 20.05.1985 по 16.09.1991, з 18.10.1991 по 30.10.1992, з 09.11.1992 по 28.02.1999, то загальний страховий стаж позивача є більшим за необхідний для призначення пенсії, що у свою чергу, дає позивачу право на призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо дати, з якої позивач набув право на призначення пенсії за віком, суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Ураховуючи первинну дату звернення позивача до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії - 05.09.2023, та дату народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд доходить висновку про те, що пенсію за віком слід призначити саме з 28.06.2023.

Підсумовуючи викладене, суд уважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.09.2023 № 95, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26.10.2023 № 95 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.11.2023 № 95 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З метою належного та ефективного захисту порушеного права, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.08.1980 по 02.11.1981, з 01.12.1981 по 05.05.1982, навчання з 01.09.1981 по 05.05.1982, роботи з 20.05.1985 по 16.09.1991, з 18.10.1991 по 30.10.1992, з 09.11.1992 по 28.02.1999, призначити пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 05.09.2023, та провести виплати з дня її призначення.

Згідно із часиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Ураховуючи те що, відповідачами не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

У силу приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2147,20 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів 1, 2 та 3, як суб`єктів владних повноважень, якими прийняті оскаржувані рішення, в рівних долях по 715,33 грн. з кожного

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.09.2023 № 95 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26.10.2023 № 95 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.11.2023 № 95 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.08.1980 по 02.11.1981, з 01.12.1981 по 05.05.1982, навчання з 01.09.1981 по 05.05.1982, роботи з 20.05.1985 по 16.09.1991, з 18.10.1991 по 30.10.1992, з 09.11.1992 по 28.02.1999, призначити пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 05.09.2023, та провести виплати з дня її призначення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 715,33 грн. (сімсот п`ятнадцять гривень 33 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 715,33 грн. (сімсот п`ятнадцять гривень 33 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 715,33 грн. (сімсот п`ятнадцять гривень 33 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.