Справа № 300/642/24
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" грудня 2024 р. справа № 300/642/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мандрик Владислав Володимирович, до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) в інтересах якого діє адвокат Мандрик Владислав Володимирович (далі представник позивача) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №883, в частині позбавлення додаткової винагороди ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою виконувати завдання пов`язані з захистом Батьківщини;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн за серпень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що військовою частиною НОМЕР_1 наказом №883 від 18.08.2022 протиправно позбавлено ОСОБА_1 додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Як наслідок, слід визнати протиправними та скасувати вказаний наказ в частині позбавлення ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно з Постановою КМУ №168 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу вказану додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн, за серпень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Згідно з ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Судом встановлено, що згідно з військовим квитком серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 13.05.2022 по 14.03.2023 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.32-33).
Як встановлено з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №883 від 18.08.2022 «Про підсумки службової перевірки за фактом викладеної інформації у рапорті підполковника ОСОБА_2 », за порушення вимог статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 12, 16, 35-37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до невиконання бойового наказу командира 2 стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , не своєчасного зайняття бойових позицій, припинення утримання району оборони та самовільного його залишення в ході виконання обов`язків по відсічі збройної агресії збоку збройних сил російської федерації, під час дії воєнного стану, солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення «сувора догана», а також позбавлено в повному обсязі виплати додаткової грошової винагороди за серпень 2022 року (п.2.40 наказу) (а.с.133).
Пунктом 4 наказу №883 від 18.08.2022 встановлено, що при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення за серпень 2022 року, на виконання вимог Порядку №260 врахувати накладені дисциплінарні стягнення на особовий склад, визначений в пункті 2 даного наказу. На підставі підпункту 9.7 пункту 9 Окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29 не включати особовий склад визначений в пункті 2, 3 даного наказу, до наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 (а.с.135).
Представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, у розмірі 100 000 грн, за серпень 2022 року з урахуванням виплачених сум (а.с.34-37).
На вказану заяву відповідач листом №5/6970 від 27.11.2023 повідомив, що згідно з наказом №883 від 18.08.2022 ОСОБА_1 отримав дисциплінарне стягнення «сувора догана» у зв`язку з відмовою від виконання бойового наказу у серпні 2022 року, відповідно не отримав додаткової винагороди згідно з Постановою КМУ №168, а його премія розрахована з врахуванням накладеного на нього дисциплінарного стягнення на підставі наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (а.с.38).
Позивач, вважаючи протиправним наказ відповідача №883 від 18.08.2022 в частині позбавлення його додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, через уповноваженого представника звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
З фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини врегульовано, зокрема Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч.1 ст.9 Закону №2011-XII).
Згідно з ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв Постанову № 704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови № 704 встановлено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Президентом України 24 лютого 2022 року прийнято Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідно до пункту 1 Указу №64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі Указами Президента України продовжено по даний час.
На затвердження даних указів Верховною Радою України прийнято відповідні закони.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Надалі, постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022, опублікованою 19.07.2022, Постанову КМУ №168 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
Згідно з пунктом 2 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Наказом МОУ від 01.04.2022 № 98 внесено зміни до Порядку № 260, зокрема доповнено пунктом 17 такого змісту: «На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України».
Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, прийнято окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022.
В підпункті 9.7 пункту 9 вказаного доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн, не включати військовослужбовців, які відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).
З системного аналізу наведених норм слідує, що прийняття Міністром оборони України розпорядження від 23.06.2022 №912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку №260, а тому відповідне рішення підлягає врахуванню при вирішенні питання про виплату в серпні 2022 року додаткової винагороди позивачу, передбаченої Постановою КМУ №168.
Суд також зауважує, що відповідні положення окремого доручення кореспондують з діючими з 01.02.2023 нормами розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260.
Згідно з пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою КМУ №168 виплачується в розмірі 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.
Відповідно до п.14 розділу XXXIV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №551-XIV зобов`язано кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів. Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Крім цього, статтею 16 Статуту внутрішньої служби, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №548-XIV, визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Водночас, відповідно до ст.27 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
Відтак, позбавлення премії та додаткової винагороди військовослужбовця є похідними від накладення стягнення за вчинений проступок та не є накладенням подвійного стягнення, або ж накладенням стягнення, не передбаченого Законом.
Як вже встановлено судом вище, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №883 від 18.08.2022 позивач у серпні 2022 року відмовився від виконання бойового наказу.
Вказані обставини позивачем не заперечуються, при цьому він вказує на те, що ані Дисциплінарним Статутом ЗС України, ані Кримінальним кодексом України, не передбачено такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткової винагороди на період дії воєнного стану. При цьому, положення Постанови КМУ №168 також не містить будь-яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватися військовослужбовцю за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України у період дії воєнного стану.
Суд відхиляє як безпідставні вказані доводи позивача, оскільки в серпні 2022 року ОСОБА_1 відмовився від виконання бойового наказу, що знайшло своє відображення у відповідних наказах відповідача.
При цьому суд констатує, що правомірність наказу командира військової частини НОМЕР_1 №883 від 18.08.2022 в частині накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана» та встановленого факту невиконання позивачем бойового наказу не є предметом спору в даній справі. Доказів визнання неправомірними наведених наказів у цій частині, їх скасування чи оскарження матеріали справи не містять, таких обставин сторонами не наведено.
Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку, що після встановлення відповідачем факту відмови від виконання бойового наказу, керуючись вимогами підпункту 9.7 пункту 9 Окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, у військової частини НОМЕР_1 були правові підстави для позбавлення позивача виплати додаткової винагороди за серпень 2022 року.
Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено.
Таким чином, позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мандрик В.В., до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії не підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мандрик Владислав Володимирович, до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ), АДРЕСА_2 .

Суддя /підпис/ Скільський І.І.