Справа № 160/26179/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А.О.
представників позивача представника відповідача Сушко С.В., Підлужний В.М., Голдовської В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТК "БЛОХІН ТРАНС" до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
30 вересня 2024 року «ТТК «БЛОХІН ТРАНС» в особі представника Підлужного Василя Михайловича, через систему "Електронний Суд" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 041875 від 28 серпня 2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Постанови про застосування штрафу, ТОВ "ТТК "БЛОХІН ТРАНС" було допущено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом № 036724 від 09.07.2024. В свою чергу, згідно до Акту № 036724 від 09 липня 2024 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, 09.07.2024 у водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Koegel з номерним знаком НОМЕР_2 було виявлено відсутність тахокарт за 07.07.2024 та за попередні дні в кількості передбаченій законодавством, а також відсутність бланку підтвердження діяльності водія. В свою чергу, позивач зазначає, що наведені у Акті проведення перевірки обставини не відповідають фактичним обставинам проведення перевірки, а водій ОСОБА_1 07.07.2024 не працював, а відповідно не міг мати заповненої тахокарти за вказану дату. Також позивач наголошує, що діюче національне законодавство та міжнародні договори України не встановлюють для автомобільного перевізника обов`язку з заповнення бланків підтвердження діяльності водія за дні, під час яких водій не здійснював перевезень.
Ухвалою суду від 02.10.2024 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог частини 6 статті 12, частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
18.10.2024 через систему "Електронний Суд" представником відповідача надано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що під час перевірки було виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було складено постанову від 28.08.2024 № 041875. Згідно копії акту №036724 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 09.07.2024, встановлено, таке: «Направлення на перевірку 05.07.2024 № 002466. Під час перевірки виявлено порушення статті 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», Наказ МТЗУ № 340 від 07.06.2010, Наказ МТЗУ № 385 від 24.06.2010. Перевезення небезпечних вантажів без реєстрації інформації про режим праці та відпочинку водія Глущенко Василя, а саме: водій не надав тахокарти за 07.07.2024 та попередні дні в кількості передбаченій законодавством, бланк підтвердження діяльності водія відсутній. У тому числі порушення відповідальність за яке передбачена вимогами статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац третій частина 1 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону, а саме: тахокарта, бланк підтвердження діяльності водія. Пояснення водія про причини порушень: Вину не визнаю, Законодавство не порушував. Перевезення на інших транспортних засобах не здійснював. Акт підписав» Наголошує, що саме суб`єкт господарювання, який зацікавлений в доведенні своїй позиції, має надати всю інформацію, яка може вплинути на результат розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Відтак, доводи позивача є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення адміністративно-господарського правопорушення саме ним. НАГОЛОШУЄ, що з 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів підписаної в Женеві 01.07.1970 в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом. Зазначена поправка має на меті приведення ЄУТР у відповідність із законодавством, введеним у дію у Європейському Союзі (Постанова ЄС №561/2006 від 15.03.2006) в частині періодів керування та відпочинку професійних водіїв, з тим щоб забезпечити гармонізацію цих двох систем і правил та безпеку дорожнього руху. Вказане дає підстави для висновку, що водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто всього 29, а в разі відсутності тахокарт - оригінал Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
28.10.2024 через систему "Електронний Суд" від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що невідповідність відомостей зазначених в Акті проведення перевірки фактичним обставинам підтверджується і Табелем обліку використання робочого часу за червень 2024 року по ТОВ "ТТК "БЛОХІН ТРАНС" щодо водія ОСОБА_1 , Табелем обліку використання робочого часу за липень 2024 року по ТОВ "ТТК "БЛОХІН ТРАНС" щодо водія ОСОБА_1 , а також, тахокартами водія ОСОБА_1 , які систематично підтверджують факт того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажів 12.06.2024, 13.06.2024, 19.06.2024, 20.06.2024, 25.06.2024, 26.06.2024, 27.06.2024, 28.06.2024, 02.07.2024, 03.07.2024, 04.07.2024, 09.07.2024, та мав вихідні дні 11.06.2024, з 14.06.2024 по 18.06.2024, з 21.06.2024 по 24.06.2024, 29.06.2024, 30.06.2024, 01.07.2024 , з 05.07.2024 по 08.07.2024. Крім того, зазначає, що відповідачем до відзиву було додано роздруківку копії єдиної тахокарти, а саме тахокарти водія ОСОБА_2 , яка була ним поставлена в тахограф 05.07.2024 та прибрана ним з тахографу 08.07.2024, при цьому, у даний період часу автомобіль не їздив, що підтверджується однаковим пробігом: 1440427 км., який зазначений у тахокарті як станом на 05.07.2024, так і станом на 08.07.2024. Тобто, зазначена тахокарта підтверджує факт нездійснення ОСОБА_1 перевезень у період з 05.07.2024 по 08.07.202. Отже, відповідачем не було додано до відзиву копій тахокарт водія ОСОБА_1 за 05.07.2024 та 06.07.2024, які-б підтверджували факт здійснення ним перевезень у вказані дати, що є додатковим підтвердженням наявності у Акті проведення перевірки некоректних відомостей, оскільки: у Акті проведення перевірки зазначено, що у водія відсутні заповнені тахокарти за 07.07.2024 та попередні дні, а відповідно, тахокарти за 06.07.2024 та 05.07.2024 мали бути наявні; в той-же час, водій ОСОБА_1 мав вихідні дні за період з 05.07.2024 по 08.07.2024 р., що підтверджується Табелем обліку використання робочого часу за липень 2024 року по ТОВ "ТТК "БЛОХІН ТРАНС" щодо водія ОСОБА_1 та відсутністю тахокарт за вказані дні. Таким чином, у Акті проведення перевірки старшим інспектором Довганюком О.С. було зазначено некоректні відомості, що унеможливлює притягнення позивача до адміністративно-господарської відповідальності, особливо з урахуванням позиції самого відповідача, який наголошував у відзиві на тому, що Акт проведення перевірки є перевірки є основним носієм доказової інформації щодо виявленого порушення законодавства про автомобільний транспорт. Також звертає увагу суду на факт того, що відповідач посилається на Поправку № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, не надаючи до суду сам текст зазначеної поправки. Разом з тим, саме національне законодавство України у повному обсязі відповідає положенням ЄУТР, щодо необов`язковості застосування бланків підтвердження діяльності водія. Так, п. 6.4. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 визначає, що у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник МОЖЕ заповнювати бланк підтвердження діяльності. Таким чином, ні положення ЄУТР ні положення національного законодавства України не встановлюють для автомобільного перевізника обов`язку з заповнення бланків підтвердження діяльності водія, за дні, під час яких водій не працював (не здійснював перевезень), а встановлюють лише можливість застосування такого бланку.
29.10.2024 через систему "Електронний Суд" представником відповідача надано до суду заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що не відповідає нормам закону висновок позивача про те, що Положення №340 не визначає обов`язку перевізника складати бланк підтвердження діяльності, а передбачена лише можливість. Формулювання норми у вказаному нормативно-правовому акті не може звільняти перевізника від відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, особливо з огляду на положення міжнародно-правового акту, який має вище юридичну силу, ніж Положення №340. Зокрема, Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної у Женеві 01.07.1970, передбачає надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт - надання Бланку підтвердження діяльності. Крім того, стверджуючи, що факт невикористання автомобіля може підтверджуватися не лише бланком підтвердження діяльності відповідно до пункту 6.4 Положення №340, перевізник не надав жодних доказів на підтвердження забезпечення водія іншими документами, які б засвідчили факт відсутності тахокарт за попередній період з об`єктивних причин. Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
В судовому засіданні 04.12.2024 представники позивача вимоги позову підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у відзивах та у запереченнях на відповідь на відзив.
Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 05.07.2024 №002466 проведено рейдову перевірку на а/д м. Вінниця, вул. Київська, 175.
09.07.2024 при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі), перевірено транспортний засіб марки DAF номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію CХО НОМЕР_3 з напівпричіпом марки KOEGEL номерний знак НОМЕР_4 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_6 .
Під час перевірки встановлено порушення вимог ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», Наказ МТЗУ № 340 від 07.06.2010, Наказ МТЗУ № 385 від 24.06.2010. Перевезення небезпечних вантажів без реєстрації інформації про режим праці та відпочинку водія ОСОБА_1 , а саме: водій не надав тахокарти за 07.07.2024 та попередні дні в кількості передбаченій законодавством, бланк підтвердження діяльності водія відсутній. У тому числі порушення відповідальність за яке передбачена вимогами статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац третій частина 1 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону, а саме: тахокарта, бланк підтвердження діяльності водія.
Пояснення водія про причини порушень: Вину не визнаю, Законодавство не порушував. Перевезення на інших транспортних засобах не здійснював. Акт підписав.
Зважаючи на виявлені порушення було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №036724 від 09.07.2024.
14.08.2024 представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТК "БЛОХІН ТРАНС" до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті подано письмові пояснення щодо недопущення порушення законодавства про автомобільний транспорт, а також заявлено клопотання про відкладення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та надання копій відеозаписів з нагрудних реєстраторів працівників Укртрансбезпеки.
Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області направив на офіційну електронну адресу відповідь від 16.08.2024 №2600/25/23-24 на письмові пояснення, в якій зазначив, що надає посилання на відеозаписи з нагрудної камери рейдової перевірки по акту №036724 від 09.07.2024. А також повідомлено, що враховано клопотання та розгляд зазначеної справи перенесено на 28.08.2024.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" (далі Закон - №2344-III).
Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в т.ч. державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з пунктом 8 зазначеного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою КМУ від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону №2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).
Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
В силу статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, означений в статті 48 Закону №2344-III перелік документів не є вичерпним.
З матеріалів справи вбачається, що Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №036724 від 09.07.2024 встановлено, що водій ОСОБА_1 не надав тахокарти за 07.07.2024 та попередні дні в кількості передбаченій законодавством, бланк підтвердження діяльності водія відсутній.
Таким чином, по відношенню до позивача було застосовано штраф через відсутність у водія заповнених тахокарт за певні дні, однак суд звертає увагу, що зазначений акт не містить інформацію про те, за які конкретно дні, окрім 07.07.2024 водієм не було надано тахокарти.
Так, пунктом 1.4. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерством транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385), тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
У свою чергу, пункт 3.3. Інструкція №385 визначає, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом.
Також, Інструкцією №385 визначено, що водій використовує тахокарту лише тоді, коли керує транспортним засобом. За таких умов, водій не може мати заповнені тахокарти за ті дні, коли він не працював, а відповідно не керував автомобілем.
Пунктом 6.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення №340), облік робочого часу водії здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу і відпочинку водія, у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.
Судом встановлено, що у перiод з 11.06.2024 по 09.07.2024 водiй ОСОБА_1 здiйснював перевезення вантажiв, а саме 12.06.2024, 13.06.2024, 19.06.2024, 20.06.2024, 25.06.2024, 26.06.2024, 27.06.2024, 28.06.2024, 02.07.2024, 03.07.2024, 04.07.2024, 09.07.2024.
Означене підтверджується Табелями облiку використання робочого часу за червень, липень 2024 року по ТОВ "ТТК "БЛОХIН ТРАНС" щодо водiя ОСОБА_1 , а також, тахокартами водiя ОСОБА_1 за вiдповiднi днi.
Також, у відповідності до наявних в матеріалах справи Табелів обліку використання робочого часу за червень 2024 року, липень 2024 року по ТОВ "ТТК "БЛОХІН ТРАНС", встановлено, що водій ОСОБА_1 не працював 11.06.2024, з 14.06.2024 по 18.06.2024, з 21.06.2024 по 24.06.2024, 29.06.2024, 30.06.2024, 01.07.2024 , з 05.07.2024 по 08.07.2024.
Таким чином, документацією ТОВ "ТТК "БЛОХІН ТРАНС", на підставі якої здійснюється облік робочого часу водіїв, підтверджується факт вихідних днів 11.06.2024, з 14.06.2024 по 18.06.2024, з 21.06.2024 по 24.06.2024, 29.06.2024, 30.06.2024, 01.07.2024 , з 05.07.2024 по 08.07.2024 у водiя ОСОБА_1 , а також, факт некерування водiєм ОСОБА_1 , транспортним засобом зокрема і 07.07.2024, що свідчить про правомірність відсутності у нього заповнених тахокарт за вказані дні.
У відповідності до пунктку 6.4. Положення №340 про робочий час, у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності.
Суд зазначає, що прямої вказівки на заповнення бланку підтвердження діяльності водія у період його непрацездатності не є обов`язком, а є правом перевізника.
Таким чином, чинне в Україні нормативно-правове регулювання обліку робочого часу і часу відпочинку водіїв передбачає факультативність (необов`язковість) заповнення перевізником бланку підтвердження діяльності, що унеможливлює покарання перевізника за його відсутність.
У відповідності до частин 1, 2 статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
У свою чергу, Законом України №2819-IV від 07 вересня 2005 року Верховна Рада України постановила приєднатись Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).
У відповідності до додатку 3 до ЄУТР згідно з статтею 12-біс даної Угоди, автомобільні перевізники можуть використовувати в цілях сприяння проведенню перевірок на дорозі типові бланки, наведені нижче (після чого йде інформація про бланк підтвердження діяльності).
При чому, сама стаття 12-біс ЄУТР (а саме, частина 2) вказує, що типові бланки, включені в додаток 3 не мають обов`язкової сили, що свідчить на користь того факту, що незаповнення бланка підтвердження діяльності водія не може бути порушенням законодавства про автомобільний транспорт.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, з огляду на все вище викладене, оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №041875 від 28 серпня 2024 року є протиправною та підлягає скасуванню, у зв`язку із чим позовні вимоги ТОВ «ТТК «БЛОХІН ТРАНС» підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2422,40 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №904 від 27.09.2024.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 2422,40 грн. підлягає стягненню з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 041875 від 28 серпня 2024 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 грудня 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков