Справа № 160/25185/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засідання Лінчук С.В.,
за участі: представника позивача: представника відповідача: Лобати О.В. Орлянської М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Холд до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:
18.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 18.09.2024 року через систему Електронний суд позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Холд до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в позивач просить суд:
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та безпідставними, оскільки в акті не зазначено чітко та точно норму Конвенції, якою на думку інспектора необхідно було керуватись Товариству при визначенні виду доходу та, відповідно до цього - для визначення місця і порядку (ставка податку) оподаткування такого доходу нерезидента походженням із України. Товариство провело логічне дослідження даного питання. Пунктом 3 статті 6 Конвенції уточнюється, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції застосовуються до доходів, що одержуються від прямого використання, здавання в оренду або використання в будь-якій іншій формі нерухомого майна. Тобто, п.3 Конвенції не може бути застосований для цілей оподаткування доходів, виплачених нерезиденту, оскільки п.3 статті 6 Конвенції не розглядає дохід від продажу нерухомого майна (вид доходу, як це визначено в акті перевірки). Аналізуючи викладення в акті норм п.1. ст.6 Конвенції з виділеним словосполученням «можуть оподатковуватись у цій іншій державі», Товариство доходить висновку, про те, що інспектором застосовано саме п.1 ст.6 Конвенції до виду доходу, який визначено як «дохід від продажу нерухомого майна», який може оподатковуватись в іншій договірній державі (Україні). За своєю суттю державна реєстрація є фактом публічного визнання державою відповідного права власності особи на нерухоме майно шляхом внесення відомостей про це до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, ТОВ «Агро Холд» зазначає, що компанія Dnipro Agro Alliance LTD, нерезидент Республіки Кіпр, не була власником будь-якого виду нерухомого майна, право власності на яке мало б бути зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, Товариство не укладало угоди з нерезидентом Dnipro Agro Alliance LTD щодо купівлі продажу нерухомого майна, не набувало прав власності на нерухоме майно, отримане від нерезидента Dnipro Agro Alliance LTD, про що є відповідні відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ТОВ «Агро-Холд» не погоджується з висновками акта про заниження суми податку з доходів нерезидентів з джерелом їх походження з України, сплачених на користь нерезидента Dnipro Agro Alliance LTD, республіка Кіпр, на загальну суму 7 881 562 грн. і вважає їх помилковими, такими, що не відповідають сутності угоди, вимогам податкового і міжнародного законодавства. В акті не доведено порушення норм податкового законодавства ТОВ «Агро-Холд», відсутній чіткий виклад змісту податкових порушень з посиланням на підпункти, пункти, статті податкового та міжнародного законодавства, які була порушені. ТОВ «Агро-Холд» в особі адвоката О.Лобата звернулось із запитом до Національного юридичного університету імені Ярослава мудрого щодо проведення науково-правового дослідження щодо узгодження національного податкового законодавства та міжнародних договорів при придбання компаніями-нерезидентами Кіпру корпоративних прав в українських юридичних особах шляхом укладання договорів купівлі-продажу часток в українських компаніях, а саме. 2.Чи включає термін «нерухоме майно» для цілей розрахунку вартості часток Українських Компаній відповідно до статті 13 Конвенції також майно, що доповнює нерухоме майно, худобу і обладнання, що використовуються в сільському господарстві, права, до яких застосовуються положення загального права до земельної власності, та узуфрукт нерухомого майна, згідно визначення, наведеного у статті 6 Конвенції? Чи може не оподатковуватися в Україні прибуток нерезидента від відчуження акцій (часток) в Українських Компаніях, якщо більше ніж 50 відсотків їхньої вартості прямо або опосередковано одержано від нерухомого майна, розташованого в Україні і таке майно використовується в господарській діяльності Українських Компаній, враховуючи положення п.п. «ііі» п.п. «Ь» ч. 5 статті 13 Конвенції? Науково-правовим висновком від 07.06.2024 № 128-01-676, підготовленого фахівцями кафедри податкового права зазначено: Стосовно питання: «Чи застосовується термін «акція» у розумінні статті 13 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (далі -Конвенція) до часток в українських товариствах з обмеженою відповідальністю?» «Враховуючи, що Конвенція визначає порядок оподаткування податками на доходи, що стягуються від імені однієї із Договірних Держав, тобто безпосередньо регулює податкові відносини, то тлумачення терміну «акція» потрібно проводити через призму національного податкового законодавства. Проте, ні термін «акція», ні термін «частка» прямо не визначені у ПК України, тобто немає їх чіткого розмежування для цілей оподаткування. В свою чергу, підпунктом 14.1.90 пункту 14.1. статті 14 ПК України надано тлумачення об`єднаного терміну «корпоративні права» , а саме - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 55 Господарського кодексу України № 436-IV від 16.01.2003р. (далі - ГК України) господарські організації - це юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку. Висновок по першому питанню: з огляду на вищевикладене, вбачається, що термін «акція» у розумінні статті 13 Конвенції не використовується у вузькому сенсі, а підлягає тлумаченню в контексті з урахуванням завдань і мети Конвенції та податкового кодексу України, включаючи запобігання уникненню подвійного оподаткування, зокрема, розуміти як акції, так і частки учасників у статутному капіталі господарських організацій, в тому числі товариствах з обмеженою відповідальністю». Чи включає термін «нерухоме майно» для цілей розрахунку вартості часток українських Компаній відповідно до статті 13 Конвенції також майно, що доповнює нерухоме майно, худобу і обладнання, що використовуються в сільському господарстві, права, до яких застосовуються положення загального права до земельної власності, та узуфрукт нерухомого майна, згідно визначення, наведеного у статті 6 Конвенції? «Пункт 4 статті 13 Конвенції встановлює, що доходи, одержувані резидентом Договірної Держави від відчуження акцій, які одержують більше ніж 50 відсотків їхньої вартості чи більшої частини вартості прямо або опосередковано від нерухомого майна, розташованого в іншій Договірній Державі, можуть оподатковуватись в іншій Державі. Відповідно до частини 2 статті 6 (Доходи від нерухомого майна) Конвенції термін «нерухоме майно» має те значення, яке він має у законодавстві Договірної Держави, в якій знаходиться це майно. Цей термін у будь-якому випадку включає майно, що доповнює нерухоме майно, худобу і обладнання, що використовуються в сільському і лісовому господарствах, права, до яких застосовуються положення загального права до земельної власності, узуфрукт нерухомого майна і права на змінні або фіксовані платежі як компенсація за розробку або право на розробку родовищ корисних копалин, мінеральних джерел та інших природних ресурсів. Морські, річкові і повітряні судна не розглядаються як нерухоме майно. У законодавстві України відсутні єдині підходи до розуміння поняття «нерухоме майно», що пояснюється складністю та практичною неможливістю визначення всього масиву нерухомого майна, а також відсутністю єдиної наукової концепції з цього питання. Податковий кодекс У країни не дає визначення терміну «нерухоме майно» для цілей оподаткування доходів нерезидентів. Відповідно до пункту 3.2 статті 3 Податкового кодексу України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Висновок по другому питанню: з огляду на вищевикладене, вбачається, що для цілей Конвенції (в тому числі і для визначення доходів, одержуваних резидентом Договірної Держави, згідно статті 13 Конвенції) термін «нерухоме майно» включає майно, що доповнює нерухоме майно, худобу і обладнання, що використовуються в сільському і лісовому господарствах, права, до яких застосовуються положення загального права до земельної власності, узуфрукт нерухомого майна і права на змінні або фіксовані. Чи може не оподатковуватися в У країні прибуток нерезидента від відчуження акцій (часток) в Українських Компаніях, якщо більше ніж 50 відсотків їхньої вартості прямо або опосередковано одержано від нерухомого майна, розташованого в Україні і таке майно використовується в господарській діяльності Українських Компаній, враховуючи положення п.п. «ііі» п.п. «Ь» ч. 5 статті 13 Конвенції? «Пункт 4 статті 13 Конвенції передбачає, що доходи, одержувані резидентом Договірної Держави від відчуження акцій, які одержують більше ніж 50 відсотків їхньої вартості чи більшої частини вартості прямо або опосередковано від нерухомого майна, розташованого в іншій Договірній Державі, можуть оподатковуватись в іншій Державі. Відповідно до пункту 5 статті 13 Конвенції, пункт 4 статті 13 Конвенції не застосовується до доходів, триманих від відчуження акцій, коли нерухоме майно, з якого акції отримали свою оцінку (вартість) є нерухомим майном, яке є об`єктом господарської діяльності. Проте, термін «нерухоме майно», яке є об`єктом господарської діяльності Конвенцією не визначено «господарська діяльність» (у пункті 5 статті 13 Конвенції) та «підприємницька діяльність» (у підпункті «k» пункту 1 статті 3 Конвенції), проте, у англійському тексті Конвенції встановлено єдиний термін « business». Відповідно до ст. 27 Конвенції та прикінцевих Положень Протоколу до Конвенції, у випадку виникнення розбіжностей стосовно тлумачення українського та грецького текстів, переважну силу матиме текст, викладений англійською мовою. Аналізуючи викладену розбіжність між українським та англійським текстами Конвенції та переважну силу тексту, викладеного англійською мовою, можна прийти до висновку, що для цілей тлумачення підпункту «ііі» підпункту «Ь» частини 5 статті 13 Конвенції можна поряд із визначенням «господарська діяльність» також використовувати визначення «підприємницька діяльність». Українське законодавство має декілька визначень терміну «господарська діяльність». Висновок по третьому питанню: з огляду на вищевикладене, вбачається, що дохід нерезидента від відчуження часток (корпоративних прав) в Українських Компаніях, які одержують більше ніж 50 відсотків їхньої вартості чи більшої частини вартості прямо або опосередковано від нерухомого майна, розташованого в іншій Договірній Державі і таке майно використовується в господарській діяльності Українських Компаній та належить таким компаніям, не підлягає оподаткуванню в Україні, враховуючи положення п.п. «ііі» п.п. «b» ч. 5 статті 13 Конвенції, якщо таке майно є об`єктом господарської діяльності. Тобто, як вбачається із наданих висновків науково-правового дослідження, перевіряючий податкової служби не вірно застосовано тлумачення норм українського законодавства та Конвенції, що призвело до помилкових висновків в акті перевірки. Наявні у Товариства документи (такі документи надавались контролюючому органу під час перевірки) підтверджують реальність операцій з постачання товарів (робіт) та, як наслідок, є достатньою та правомірною підставою для відображення операцій у бухгалтерському та податковому обліку Товариства, а саме віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Матеріали перевірки вказують на реальність існування товарів. Відповідно до абз. 3 п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Товари (роботи), які були предметами господарських операцій фактично були отримані Товариством із відображенням їх в бухгалтерському обліку; зворотного контролюючим органом не встановлено, а висновки акту фактично побудовані на припущенні. Такий чином, враховуючи, що за результатами господарських операцій з постачання товару (робіт) відповідні товари (роботи) в дійсності були отримані Товариством, податкові накладні за такими операціями зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, Товариство набуло право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. За фактом наданих послуг з ТОВ «Агро-Холд» отримав від ПП «Акцент С» через Єдиний державний реєстр податкових накладних зареєстровані в ньому відповідні податкові накладні та квитанції про реєстрацію таких податкових накладних на загальну суму 2860 000 грн. (в т.ч. ПДВ 476 666,67 грн.). З позиції вимог приписів ст.198 Податкового кодексу «Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту». Таким чином підлягає скасуванню висновок акту про нібито заниження ПДВ (завищення податкового кредиту) на загальну 476 667,00 грн., у тому числі: червень 2022 р. у розмірі 250 000,00 грн., липень 2022 р. у розмірі 226 667,00 грн (фактично віднесено до складу податкового кредиту у травні 2023 р.). Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна лише в інформаційних базах, не є належним та достатнім свідченням про неможливість здійснення постачання товарів (робіт), а тому висновки акту, сформовані на підставі такої інформації, є безпідставними. Тим паче, що з обставин поточної справи вбачається, що висновок контролюючого органу за результатом аналізу інформації з баз контролюючого органу заснований на суб`єктивній оцінці вибіркових фактів щодо контрагентів ТОВ «Агро-Холд». В Акті перевірки та при розгляді скарг не були проаналізовані та ненадана оцінка первинним документам, які були надані ТОВ «Агро-Холд» на підтвердження реальності господарських операцій. Первинні документи щодо взаємовідносин із контрагентом ПП «Акцент С» за перевіряє мий період надані ТОВ «Агро-Холд » в повному обсязі. Акт перевірки не є об`єктивною оцінкою господарських операцій, щодо яких висновувано про нібито наявність порушення (і з приводу незгоди з якими надані ці заперечення). Приведені в акті мотиви та їх обґрунтування загалом не спростовують ні презумпцію добросовісності Товариства як платника податку, ні реальність господарських зобов`язань, а відтак, не можуть бути підставою для визнання неправомірним формування податкового кредиту з сум ПДВ за господарськими операціями з постачання товару (робіт).
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив де зазначено, що відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими. Так, представник позивача зазначає, що ТОВ «Агро-Холд» на письмовий запит податкової № 4 надані всі документи стосовно виконання Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Агро-Холд Плюс» та документального підтвердження щодо вартості частки Продавця, а саме: - договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі б/н від 27.09.2019р.; - додаткові угоди до Договору купівлі-продажу № 1 від 03.10.2019 р., №2 від 25.11.2029 р., №3 від 12.12.2029 р., №4 від 26.08.2020 р., №5 від 13.10.2020р.; - акти приймання - передачі частки у статутному капіталі від 27.09.2019 р та 02.09.2020р.; - звіти «Про оцінку вартості частки у розмірі 100% в статутному капіталі ТОВ «Агро-Холд плюс» від 15.11.2029 та 02.11.2020 р.; -платіжні доручення; -інформацію з державних реєстрів речових прав на нерухоме майно. Підприємством надані письмові пояснення щодо неутримання податку за ставкою 15 % від 26.03.2024р.№ 42, №42/1. В ході проведення перевірки також підприємством були надані договори оренди земельних ділянок, які були дослідженні податковою в ході перевірки. Факт надання всіх документів підтверджується описовою частиною акту перевірки, Розділом 3.1.1 «Оподаткування доходів нерезидентів» акту перевірки, додатком 4 до акту перевірки «Перелік документів, які були використані при проведенні перевірки ТОВ «Агро-Холд» (далі -Додаток 4). З Додатку 4 акту перевірки вбачається, що при перевірці земельного податку з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб Товариством надані податкові розрахунки земельного податку, податкові декларації з орендної плати, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за період з 01.01.2017 по 31.12.2023 року. Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно) містить повну інформацію щодо власника земельної ділянки, номер договору оренди, строк укладення договору та інше. Таким чином посилання податкової в своїх усних та письмових поясненнях щодо ненадання ТОВ «Агро-Холд» документів, що підтверджують права оренди земельних ділянок є хибними. Акт про відмову ТОВ «Агро-Холд» у наданні документів та або інформації податковою не складався, що свою чергу свідчить, що ТОВ «Агро-Холд» надано всі первинні документи та пояснення на вимогу податкової служби для проведення перевірки. У правовій площині правила формування статутного капіталу детально регулюються статутом з урахуванням положень таких нормативних документів, як розділ ІІІ Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 № 2275-VIII. Підприємство ТОВ «Агро-Холд плюс» не повинно вносити жодних змін до сформованого статутного капіталу при набутті власності або права використання на земельні ділянки та відповідно проводити державні реєстрації змін до відомостей ЄДР.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2024 року, зазначена вище справа була розподілена та 19.09.2024 року передана судді Пруднику С.В.
У судове засідання 04.12.2024 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у письмовому відзиві на позов.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі направлень виданих ГУ ДПС у Дніпропетровській області, №1614 головному державному інспектору відділу перевірок у галузі виробництва хімічної продукції управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Шарівській Оксані; від 08.03.2024 року №1615 головному державному інспектору відділу перевірок у галузі виробництва хімічної продукції управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Махоніній Тетяні; від 08.03.2024 року №1616 головному державному інспектору відділу перевірок у галузі виробництва хімічної продукції управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Іванківій Світлані; від 08.03.2024 року №1617 головному державному інспектору відділу перевірок податкових агентів управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області Ємцовій Вірі; від 08.03.2024 року №1618 головному державному інспектору відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Полуніну Юрію; відповідно до підпункту п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 та п.п.69.35 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями», у зв`язку з включенням до плану - графіка проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2024 рік, на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.02.2024 року №819-п проведена документальна планова виїзна перевірка товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Холд" (далі - ТОВ "Агро-Холд") за період з 01.01.2017 року по 31.12.2023 року з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).
Копію наказу контролюючого органу надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення 01.03.2024 року.
З направленнями на право проведення перевірки ознайомлено під підпис: 12.03.2024 року. (направлення від 08.03.2024 №1614, 1615, 1616, 1617 та 1617) директора ТОВ "Агро-Холд", ОСОБА_2 .
ТОВ "Агро-Холд" проінформовано про проведення документальної планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 29.02.2024 року №142, яке надіслано платнику податків 01.03.2024 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Перевірку проведено з відома та в присутності директора Холодного Ігора Юрійовича.
В журналі реєстрації перевірок вчинено запис №1 від 12.03.2024 року.
Платником податків надані письмові пояснення, щодо виявлених порушень, які додані до першого примірника акта перевірки, що залишається в контролюючому органі.
Інформація про попередні документальні планові перевірки (документальну позапланову перевірку з усіх питань) платника податків та про перевірки, результати, яких вплинули на проведення та висновки цієї перевірки, проведену контролюючими органами: перевірка проводиться вперше.
Перевірка проводилась з 12.03.2024 року по 25.03.2024 року.
Термін проведення перевірки продовжувався з 26.03.2024 року по 01.04.2024 року на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 22.03.2024 року №1152-п.
У періоді, за який проводилась перевірка, відповідальними за фінансово-господарську діяльність платника податків були (є): директор ТОВ "Агро-Холд" - Холодний Ігор Юрійович, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за період з 26.11.2015 року згідно Протоколу загальних зборів засновників №2 від 26.11.2022 року та наказу №1 від 26.11.2015 року по день підписання акту перевірки, головний бухгалтер - не передбачено.
У періоді, який перевірявся, був платником: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг); єдин. внес., нарах, робот, на суми заробітної, плати, винагороди за догов. ЦПХ, доп. по тимчасової непрацездатності; податок на доходи фіз. осіб, що сплати податковим агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п; податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку; військовий збір; земельний податок з юридичних осіб; орендна плата з юридичних осіб; екологічний податок; єдиний податок з с/г товаровиробника, у яких частка с/г товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75%; плата за ліцензію на право зберігання пального. Консолідовано податки не сплачував.
- п.44.1, п.44.3, п.44,5 п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого, ТОВ "Агро-Холд" занижено податок на додану вартість на суму 1 205 659 грн., у тому числі:
червень 2021 року - 35 029 грн.
жовтень 2021 року - 407 552 грн.
червень 2022 року - 250 000 грн.
вересень 2022 року - 321 440 грн.
травень 2023 року - 226 667 грн.
ТОВ "Агро-Холд" задекларовано суму від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 250 000 грн. за червень 2022 року, яке сформовано у попередніх звітних періодах, а саме: з 01.01.2022 по 01.06.2022.
Таким чином, підлягає нарахуванню сума ПДВ в розмірі 1 205 659 грн. у наступних періодах:
жовтень 2021 року - 407 552 грн.
березень 2023 року - 571 440 грн.
травень 2023 року - 226 667 грн.
- п.п.141.4.1, п.п.141.4.2 ст.141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку з доходів нерезидентів з джерелом їх походження з України, при оподаткуванні доходів із джерелом їх походження з України на користь нерезидента «Дніпро агро альнс ЛТД (DNEPRO AGRO ALLIANCE LTD), Республіка Кіпр на загальну суму 7 881 562 грн.;
- п. п. 16.1.3 п. 16.1 ст.16, п.46.1 ст.46, п.49.2 ст.49, п. 120.1 ст.120 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині не подання до Камянської ОДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області Розрахунків (звітів) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України (Додаток ПН. до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за 2020 року застосована штрафна санкція на загальну суму 340,00 грн.
- абз. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755- VІ (зі змінами та доповненнями), р. ІІІ п. 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку», (форма № 1-ДФ), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № ІДФ),
- п.1 ч.2 ст.6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями).
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та безпідставними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам по суті, суд виходить з того, що згідно із ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Підпунктом 14.1.122 статті 14 ПК України визначено, що нерезиденти - це:
а) іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України;
б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні;
в) фізичні особи, які не є резидентами України;
Особливості оподаткування нерезидентів врегульовано пунктом 141.4 статті 141 ПК України.
Так зокрема, згідно з підпунктом 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, зокрема, проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.
Відповідно до пункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Відповідно до статті 3 ПК України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.
Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України визначений у статті 103 ПК України.
Так, згідно пунктів 103.2-103.4 статті 103 ПК України, особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У разі отримання синдикованого фінансового кредиту особа (податковий агент) застосовує ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, на дату виплати процентів або інших доходів, отриманих із джерел в Україні, учасникам синдикату кредиторів з урахуванням того, резидентом якої юрисдикції є кожен учасник синдикованого кредиту, та пропорційно до його частки у межах кредитного договору, за умови що він є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, незалежно від того, виплата здійснюється через агента чи напряму.
Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.
При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.
Для цілей застосування цього підпункту у випадках, коли резиденти - суб`єкти кінематографії України сплачують роялті нерезидентам за субліцензійними договорами за використання або за надання права на використання аудіовізуальних творів (у тому числі фільмів), а також об`єктів авторського права та/або суміжних прав, що використовуються при виробництві (створенні) аудіовізуальних творів (у тому числі фільмів), такі нерезиденти вважаються бенефіціарними (фактичними) отримувачами (власниками) щодо таких роялті.
Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, ратифікованої Україною 04.07.2013, яка набрала чинності для України 07.08.2013 (далі - Конвенція).
Особливості оподаткування процентів, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, визначено у статті 11, пунктами 1-3 якої визначено, що проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів (пункт 1). Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів. Спосіб застосування цих обмежень встановлюється компетентними органами Договірних Держав за взаємною домовленістю (пункт 2). Термін "проценти" у випадку використання в цій статті означає дохід від боргових вимог будь-якого виду, незалежно від іпотечного забезпечення і незалежно від володіння правом на участь у прибутках боржника, і зокрема, дохід від урядових цінних паперів і дохід від облігацій чи боргових зобов`язань, у тому числі премії та винагороди, що сплачуються стосовно таких цінних паперів, облігацій та боргових зобов`язань (пункт 3).
Слід зазначити, що надалі, 11.12.2015, між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр укладено Протокол про внесення змін до Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, вчиненої 8 листопада 2012 року в м. Нікосія, який ратифіковано Україною 30.10.2019 та набрав чинності для України з 28.11.2019, яким пункт 2 статті 11 "Проценти" Конвенції замінено таким пунктом: " 2. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 5 відсотків від загальної суми процентів. Спосіб застосування цих обмежень встановлюється компетентними органами Договірних Держав за взаємною домовленістю."
З аналізу вищенаведеного податкового законодавства суд робить висновок про те, що платник податків має право застосування зменшеної ставки податку при виплаті доходів нерезиденту, якщо: це передбачено положеннями чинного міжнародного договору України з країною резиденції особи, на користь якої здійснюється виплата та якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, що підтверджується відповідною довідкою. При цьому, "фактичний отримувач доходу" не має тлумачитися в вузькому, технічному сенсі.
Так, для визначення особи фактичним отримувачем доходу така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але і повинна визначати подальшу економічну долю доходу та не бути пов`язаною договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі.
Разом з тим, передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу.
Зокрема, не можуть бути застосовані пільгові ставки податку у випадку, коли дохід (у рамках угоди або серії угод) з джерелом його походження з України виплачується таким чином, що нерезидент (проміжна ланка, яка має вузькі, обмежені повноваження у відношенні доходу), який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді роялті, дивідендів, процентів, виплачує весь дохід (його більшу частину) іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.
Подібні правові висновки з питань тлумачення положень пункту 103.3 статті 103 ПК України наведені у постановах Верховного Суду від 02.04.2024 у справі №826/6241/17, від 05.12.2023 у справі №804/3765/16, від 02.05.2023 у справі №820/1212/17, від 17.02.2021 у справі №808/3837/16, від 24.01.2020 у справі №803/188/17, від 23.03.2018 у справі №803/1005/17, з огляду на що, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховуються судом при розгляді даної справи.
Отже, в контексті спірних у цій справі правовідносин згідно із статтею 11 Конвенції та статтею 103 ПК України, основною умовою для застосування звільнення (зменшення) від оподаткування при виплаті доходів нерезиденту є його статус бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу.
Слід зазначити, що більш детальне визначення терміну "бенефіціарний власник" наведено в Коментарях до Модельної конвенції про уникнення подвійного оподаткування (далі - Модельна конвенція), яка відома ще як Типова конвенція Організації економічного співробітництва та розвитку (далі - ОЕСР) щодо податків на доходи і капітал.
Суд зазначає, що модельна податкова конвенція ОЕСР розглядається як джерело уніфікованих рішень щодо найбільш поширених питань, які виникають у сфері міжнародного оподаткування та усунення подвійного оподаткування, з огляду на що при вирішення цього спору суд вважає за необхідне використовувати також і норми Коментарів ОЕСР до Модельної конвенції про уникнення подвійного оподаткування.
Угода не містить прямого посилання на Коментарі, і більше того - Україна не є членом ОЕСР, однак, відповідно до пункту 3.2 статті 3 Угоди при застосуванні цієї Угоди Договірною Державою будь-який термін, не визначений в Угоді, буде мати те значення, яке надається йому законодавством цієї Держави, щодо податків, на які поширюється Угода, якщо з контексту не випливає інше.
Відповідно до статті 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів (Україна приєдналась до якої згідно з Указом Президії Верховної Ради УРСР "Про приєднання до Конвенції із застереженнями та заявою" №2077-XI від 14.04.1986) договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до їх звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору.
Докладне визначення терміну "бенефіціарний власник" наведено в Коментарях до Модельної конвенції ОЕСР.
Так, відповідно до пункту 9 Коментарів до статті 11, вимогу щодо бенефіціарного власника додано до пункту другого статті 11 для того, щоб роз`яснити значення слів "і сплачуються резиденту", які використовуються в пункті 1. Зрозумілим є той факт, що країна джерела не зобов`язана поступатись у праві оподатковувати проценти на тій лише підставі, що проценти були сплачені саме резиденту Держави, з якою укладено міжнародний договір. Термін "фактичний власник доходу" використовується не у вузькому технічному сенсі, а розуміється в контексті та світлі завдань і цілей Конвенції, включаючи уникнення подвійного оподаткування, попередження випадків ухилення від сплати податків та уникнення оподаткування.
Пільга або звільнення від оподаткування по будь-якому із видів доходу, що надається Державою, з якої походить дохід, резиденту іншої Договірної держави з метою уникнення повністю або частково подвійного оподаткування, яке може виникнути у зв`язку із повторним оподаткуванням такого доходу Державою резиденства. Коли цей вид доходу отримує резидент Договірної Держави, що діє як агент чи номінальний отримувач, надання Державою, з якої походить дохід, такої пільги або звільнення виключно на підставі статусу безпосереднього отримувача доходу як резидента іншої Договірної Держави буде суперечити цілям та завданням Конвенції. Безпосередній отримувач в цій ситуації кваліфікуватиметься як резидент, однак цей статус не призводить до потенційного подвійного оподаткування, оскільки отримувач не розглядається як власник доходу для цілей оподаткування в Державі резиденства. Надання державою, з якої походить дохід, пільги або звільнення від оподаткування також буде суперечити цілям та завданням Конвенції, якщо резидент Договірної Держави, не використовуючи такі інструменти, як агентування або номінальної власності, буде діяти як проміжна ланка для іншої особи, котра фактично отримує вигоду від відповідного доходу. Проміжна ланка не може розглядатися як фактичний власник, якщо навіть за свого формального статусу власника, на практиці вона має досить вузькі повноваження щодо такого доходу, що надає можливість її розглядати як просту довірену особу, або управляючу особу, що діє від імені зацікавлених осіб (пункт 10 Коментарів до статті 11).
Таким чином, Угоди про уникнення подвійного оподаткування не можуть застосовуватися до ситуацій, коли відповідні відносини між резидентом на нерезидентом не пов`язані з фактичним веденням господарської діяльності, а дії учасників цих відносин спрямовані лише на створення зручного (пільгового) податкового режиму. Пільги за міжнародними угодами щодо уникнення подвійного оподаткування повинні відноситися лише до податкового резидента, який є дійсним одержувачем доходу.
Застосування податкових преференцій визнається неправомірним, коли сукупність угод (операцій) дозволяє зробити висновок про те, що основною їхньою метою були виведення доходу з-під оподаткування і формальне здійснення операцій з метою використання переваг за міжнародною угодою.
Результатом такої оцінки може стати перекваліфікація виплати з відповідною зміною режиму оподаткування, а також кваліфікація сукупності угод із застосуванням норм національного законодавства по виведеному з-під оподаткування доходу.
У випадках, які наводяться в Коментарях (агент, номінал, посередник тощо), безпосередній отримувач процентів не вважається бенефіціарним власником, оскільки право отримувача вільно розпоряджатись такими процентами обмежено в силу наявності договірних або інших юридичних обов`язків передати отриманий платіж іншій особі. Такий обов`язок зазвичай випливає з юридичних документів, однак також може з`ясовуватись на підставі фактів та обставин, які вказують, що по суті отримувач процентів не має право вільно розпоряджатись такими процентами.
За загальним правилом ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема:
1) відсутність фактичного самостійного здійснення господарської діяльності особою нерезидентом, яка зареєстрована в Державі, з якою Україною укладений договір про уникнення подвійного оподаткування, на відповідній території;
2) характер грошових потоків свідчить про наявність юридичних та фактичних обов`язків щодо подальшого перерахування отримуваних процентів особою-нерезидентом третій особі та відсутність у особи-нерезидента можливості самостійного прийняття рішення щодо долі отримуваного доходу та контролю щодо отримуваного доходу;
3) мінімальний часовий інтервал між: укладенням договору (видачею позики) між резидентом та особою-нерезидентом, з Державною якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, а також договору (видачею позики) між останнім та третьою особою; отриманням доходу особою-нерезидентом, з Державною якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, і виплатою грошових коштів третій особі;
4) відсутність диференційованих, що розрізняються умов договорів, правових документів, на підставі яких особа-нерезидент отримує дохід і в подальшому перераховує кошти;
5) вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою-нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою;
6) фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент;
Поняття особи, яка може вважатись "бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу", для цілей використання пониженої ставки податку під час виплати доходу нерезиденту, визначене, зокрема, в пунктів 103.3 ПК України, зміст якого наведений вище.
Таким чином, "бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу", для цілей отримання пільг з податку на доходи нерезидентів, може бути, в загальному, як фізична, так і юридична особа, яка є "вигодонабувачем" отриманого доходу та визнає подальшу долю такого доходу.
Так, перевіркою, проведеною за період з 01.01.2017 по 31.12.2023 року встановлено здійснення ТОВ «Агро-холд» виплат доходу нерезидентам із джерелом походження з України, (придбання корпоративних прав у нерезидента), а саме: Договір купівлі - продажу (частки у Статутному капіталі ТОВ «Агро-Холд плюс», код ЄДРПОУ- 43195836) від 27.09.2019 №б/н, придбання корпоративних прав у нерезидента компанії ДНІПРО АГРО АЛЬЯНС ЛТД (DNIPRO AGRO ALLIANCE LTD), Кіпр на загальну суму 2 000 000,00 дол. США (екв. 54 934 901,86 грн.).
Сторони, уклали цей Договір про наступне: Продавець передає Покупцю свою частку у розмірі 100% (сто відсотків) у статутному капіталі ТОВ «Агро-холд плюс»
На виконання умов Договору ТОВ «Агро-холд» перерахував валютні кошти з валютного рахунку, який відкритий в AT «Перший Український Міжнародний Банк», МФО 334851, нерезиденту Дніпро агро альнс ЛТД, Кіпр у загальній сумі - 2 000 000,00 дол.США.
За результатами перевірки встановлено, що угода від 27.09.2019 №б/н з Компанію DNIPRO AGRO ALLIANCE LTD, Кіпр відображена у бухгалтерському обліку підприємства по рахунку Дт рахунку 14 «Фінансові інвестиції» станом на 31.12.2023р. Дт - 2 000 000,00 дол.США (екв. 55 070 217,90 грн.) ТОВ «Агро-Холд плюс».
На виконання умов договору до перевірки надано Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Агро-Холд Плюс» (ідентифікаційний код 43195836) від 27.09.2019. Продавець передав, а Покупець прийняв частку у розмірі 50% у Статутному капіталі ТОВ «Агро-Холд Плюс», розмір частки у грошовому виразі становить 50 000,00 гривень. Вартість продажу частини частки у статутному капіталі становить 1 000 000,00 (один мільйон доларів США).
Цей акт є документом, який подається для державної реєстрації змін до відомостей про розмір часток у статутному капіталі та складі учасників товариства з обмеженою відповідальністю відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб - підприємців та громадських формувань», який засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвой О.С. 27.09.2019, засвідчено справжність підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та зареєстровано в реєстрі № 1100, 1101, а також вказано, що «Факти зазначені в цьому документі нотаріусом не перевірялись».
На виконання умов договору до перевірки надано Акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ «Агро-Холд плюс» від 02.09.2020. Цей акт є документом, який подається для державної реєстрації змін до відомостей про розмір часток у статутному капіталі та складі учасників товариства з обмеженою відповідальністю відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб - підприємців та громадських формувань», який засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвой О.С. 27.09.2019, засвідчено справжність підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та зареєстровано в реєстрі № 895,896, а також вказано, що «Факти зазначені в цьому документі нотаріусом не перевірялись».
Також, в ході перевірки встановлено, що на момент укладання договору купівлі- продажу корпоративних прав з нерезидентом Дніпро агро альянс ЛТД (країна Кіпр) від 27.09.2019 №б/н, у підприємства ТОВ «Агро-Холд плюс» перебувало 2000 га землі сільськогосподарського призначення на території Криничанського р-ну Дніпропетровської області, з яких лише 723,5969 га було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (даний факт зазначено в пункті 1 додаткової угоди №1 до договору купівлі - продажу частки статутного капіталу).
Відповідно наданої податкової звітності, а саме відомостей про наявність земельних ділянок, ТОВ «Камянське Агро» задекларувало сільськогосподарські угіддя в оренді (ріллі): - 2019 рік - 3 425,7046 га; - 2020 рік - 5 855,9046 га.
Тобто, кількість гектар орендованих земельних ділянок не лише не зменшилась, враховуючи їх передачу, а навпаки, за 2020 рік збільшилась.
Крім того, станом на 31.12.2023 згідно ІС «Податковий блок» (картка платника) статутний капітал ТОВ «Агро-Холд Плюс» складає 100 000,00 грн. (як і на момент реєстрації), тобто по підприємству не було внесено жодних змін щодо зміни статутного капіталу, та не проведено державну реєстрацію змін до відомостей ЄДР.
Також, згідно поданої звітності по податку на землю у ТОВ «Агро-Холд Плюс» обліковувались земельні ділянки (рілля), згідно відомостей про наявність земельних ділянок на 2020 рік у кількості лише 1932,375 га (з урахуванням уточнюючих розрахунків). У 2019 році земельні ділянки взагалі не обліковувались. В 20-ОПП земельні ділянки взяті на облік з 25.02.2020 року.
- 416, ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Верхньодніпровська ДПІ;
- розмір статутного фонду - 100 000 грн.;
- директор/головний бухгалтер - Холодний Ігор Юрійович (не змінювався з моменту створення підприємства).
Інформація про засновників - юридичних осіб:
- станом на 29.08.2019 - Дніпро агро альянс ЛТД - (Кіпр) - 100 000.00 грн..
- станом на 30.09.2019 - ТОВ "Агро-Холд" - 50 000,00 грн.,
- Дніпро агро альянс ЛТД - (Кіпр) - 50 000,00 грн.;
- станом на 07.09.2020 - ТОВ "Агро-холд" - 100 000,00 грн.
ТОВ «Агро-Холд» за період з 01.01.2017 по 31.12.2023 року перебуває на спрощеній системі оподаткування 4 групи.
Перевіркою встановлено, що валютні кошти перераховувались нерезиденту компанії Дніпро агро альнс ЛТД (DNIPRO AGRO ALLIANCE LTD), Кіпр згідно договору від 27.09.2019 №б/н у 2019 р. та 2020р.
В ході проведення перевірки ТОВ «Агро-Холд» надавав копії довідок, щодо підтвердження статусу нерезидента, для підтвердження, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, та підставі яких (позиція підприємства) скористався правом для застосування пониженої ставки податку відповідно п. 103.2 ст. 103 ПКУ, а саме:
Свідоцтво (Справа №12343787В) Видана 28.02.2019: Міністерство Фінансів, податковий департамент 1472, Нікосія - Кіпр.
«Цим засвідчує, що компанія «Дніпро Агро Альянс ЛТД» (DNIPRO AGRO ALLIANCE LTD) є резидентом Кіпру згідно із Конвенцією між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр « Про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи», яка була підписана у м. Нікосія 08 листопада 2012 року. Зазначений резидент є суб`єктом оподаткування на території Республіки Кіпр щодо прибутків за 2019 рік, отриманих з будь - яких джерел починаючи з 28.05.2015р., тобто від дати його реєстрації в Департаменті реєстрації та ліквідації компаній».
Свідоцтво засвідчено (АПОСТИЛЬ): А.ХАДЦЖІДЕМЕТРІУ, Начальник податкової інспекції, скріплено печаткою відділ податку на прибуток.
Письмовий переклад цього документу з англійської мови на українську мову здійснено Береговою К.І. та завірено Лещенко О.В. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 28.03.2024 року , зареєстровано в реєстрі №380.
Свідоцтво (Справа №12343787В) Видана 21.01.2020: Міністерство Фінансів, податковий департамент 1472, Нікосія - Кіпр.
Свідоцтво засвідчено (АПОСТИЛЬ): А.ХАДЦЖІДЕМЕТРІУ, Начальник податкової інспекції, скріплено печаткою відділ податку на прибуток.
Письмовий переклад цього документу з англійської мови на українську мову здійснено Береговою К.І. та завірено Лещенко О.В., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 28.03.2024 року , зареєстровано в реєстрі №381.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції «Доходи від нерухомого майна»:
1. Доходи, що одержуються резидентом Договірної Держави від нерухомого майна (у тому числі дохід від сільського або лісового господарства), яке знаходиться в іншій Договірній Державі, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі.
2. Термін "нерухоме майно" має те значення, яке він має у законодавстві Договірної Держави, в якій знаходиться це майно. Цей термін у будь-якому випадку включає майно, що доповнює нерухоме майно, худобу і обладнання, що використовуються в сільському і лісовому господарствах, права, до яких застосовуються положення загального права до земельної власності, узуфрукт нерухомого майна і права на змінні або фіксовані платежі як компенсація за розробку або право на розробку родовищ корисних копалин, мінеральних джерел та інших природних ресурсів. Морські, річкові і повітряні судна не розглядаються як нерухоме майно.
3. Положення пункту 1 цієї статті застосовуються до доходів, що одержуються від прямого використання, здавання в оренду або використання в будь-якій іншій формі нерухомого майна.
4. Положення пунктів 1 і 3 цієї статті також застосовуються до доходів від нерухомого майна підприємства.
Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами; Враховуючи вище наведене слід дійти висновку, що оцінка корпоративних здійснена на основі нерухомого майна, яке є об`єктом господарської діяльності.
На підставі вищенаведеного ТОВ «Агро-Холд» при здійсненні виплат на користь нерезидента в порушення норми пунктів пп. 141.4.1 п.141.4 ст.141 ПКУ, під час виплати на користь компанії Дніпро агро альнс ЛТД (DNIPRO AGRO ALLIANCE LTD), Республіка Кіпр доходів з джерелом їх походження з України (доходи від продажу нерухомого майна) у загальній сумі 54 934 902 грн. не утримало та не сплатило до бюджету суму податку з такого доходу (2020 рік - 52 543 749,9 грн.) за ставкою в розмірі 15% від його суми та за його рахунок на загальну суму 7 881 562 грн.
Пунктом 103.9 ст.103 ПКУ передбачено, що особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом державної податкової служби.
З метою встановлення вжитих підприємством заходів, спрямованих на дотримання правил та норм податкового законодавства, зокрема щодо їх розумності, добросовісності та належної обачності, а також отримання інформації щодо фактів і обставин, які підтвердять або спростують наявність вини платника податків ГУ ДПС у Дніпропетровській області під час перевірки надано ТОВ «Агро-Холд» запит від 25.03.2024 №4, щодо надання обґрунтованої та суттєвої відповіді щодо «Обізнаності посадових осіб про зобов`язання, визначене пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 п.п. ПКУ, утримувати податок на прибуток іноземних юридичних осіб при виплатах на користь нерезидента компанії «Дніпро агро альнс ЛТД (DNIPRO AGRO ALLIANCE LTD), Республіка Кіпр, доходів з джерелом їх походження з України за 2019-2020р.р.».
ТОВ «Агро-Холд» в ході перевірки надано відповідь вих. №42 від 26.03.2024р. про наступне:
«...TOB «Агро-холд» вважає, що оскільки саме факт підписання угоди призводить до виникнення у Сторін цивільних прав та обов`язків, необхідно керуватись текстом Конвенції, що діяла на дату підписання угоди про відчуження корпоративних прав. Положення поширюється на «осіб, які є резидентами однієї або обох Договірних Держав».
Положення пунктів 1-3 cт. 13 українсько-кіпрської Конвенції в редакції, що діяла станом на 27.09.2019р., не передбачені правила оподаткування доходу від відчуження майна у вигляді цінних паперів (у тому числі, акцій) або корпоративних прав.
Водночас, відповідно до п.4 ст. 13 українсько-кіпрської Конвенції «доходи від відчуження будь-якого майна, іншого ніж те, про яке йдеться у попередніх пунктах цієї статті, оподатковуються тільки в тій Договірній Державі, резидентом якої є особа, що відчужує майно».
Таким чином, доходи, що одержуються особою, яка у розумінні українсько-кіпрської Конвенції є резидентом Кіпру - власником корпоративних прав, які відчужуються на користь резидента України, відповідно до п.4 цієї Конвенції підлягають оподаткуванню у Республіці Кіпр.
Для застосування норм п. 103.2 ст. 103 Кодексу, позивачем отримано довідку, яка підтверджує статус податкового резидента Кіпру - продавця корпоративних прав, Компанії Дніпро Агро Альянс ЛТД. Враховуючи, що ця компанія була засновником і власником 100% корпоративних прав ТОВ «Агро-Холд плюс», вона була бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу.
Таким чином, підприємством виконано всі умови ст. 103 Податкового Кодексу для самостійного застосування норм Кодексу щодо уникнення подвійного оподаткування стосовно повного звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України, у випадку коли такі доходи оподатковуються виключно в країні резидента - отримувача доходів...
Враховуючи все сказане вище, ТОВ «Агро-холд» правильно застосував норми міжнародного законодавства при купівлі корпоративних прав та не мав утримувати податок на репатріацію з доходів, які розглядаються податковим законодавством виключно в Республіці Кіпр...»
Виходячи з вище наведеного, згідно п. 125-1.1 п.125-1,2, ст.125-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) до ТОВ «Агро-холд» ГУ ДПС у Дніпропетровській області застосвана штрафна санкція за неутримання податку з доходів нерезидентів з джерелом їх походження з України, під час виплати доходу на користь нерезидента компанії Дніпро агро альнс ЛТД (DNIPRO AGRO ALLIANCE LTD), Республіка Кіпр.
Відповідно до п.52-1 Підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, внесеними Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVІD- 19)" №533 від 17.03.2020 за період з 01.03.2020 року штрафна санкція не застосовується. ТОВ «Агро-Холд» до Кам`янської ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області не надано Додаток 23ПН «Розрахунки (звіти) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» до податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за 2020 рік.
Податкова декларація подається за звітний період в установлені Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 Кодексу).
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений Кодексом звітний період, у якому виникають об`єкти оподаткування, або в разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, у тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку й звітності (п. 49.2 ст. 49 Кодексу).
У податковій декларації по коду рядка 23 ПН відображається сума податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам за звітний (податковий) період. До цього рядка передбачений додаток ПН, який є невід`ємною частиною декларації.
Строк подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за базовий звітний (податковий) період, передбачений п.49.18 ст.49 Кодексу.
В порушення п. п. 16.1.3 п. 16.1 ст.16, п.46.1 ст.46, п.49.2 ст.49, п.120.1 ст.120 Податкового Кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), Розрахунки (звіти) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України Додаток ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства, що є її невід`ємною частиною за весь звітний 2020 рік по нерезиденту - «Дніпро агро альнс ЛТД (DNIPRO AGRO ALLIANCE LTD), Республка Кіпр, до ГУ ДПС у Дніпропетровській області не надавався.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку що обґрунтованість висновків відповідача порушень з боку ТОВ «Агро-Холд» в частині п.п.141.4.1, п.п.141.4.2 ст.141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку з доходів нерезидентів з джерелом їх походження з України, при оподаткуванні доходів із джерелом їх походження з України на користь нерезидента «Дніпро агро альнс ЛТД (DNEPRO AGRO ALLIANCE LTD), Республіка Кіпр на загальну суму 7 881 562 грн.
Крім того, до справи позивачем було подано Науково-правовий висновок від 07.06.2024 року № 128-01-676 Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого щодо проведення науково-правового дослідження щодо узгодження національного податкового законодавства та міжнародних договорів при придбання компаніями-нерезидентами Кіпру корпоративних прав в українських юридичних особах шляхом укладання договорів купівлі-продажу часток в українських компаніях.
Суд вважає доцільним відмітити, що згаданий висновок не вважає джерелом прямих доказів.
Щодо порушення норм боку ТОВ «Агро-Холд» вимог п. 44.1., п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України щодо заниження податку на додану вартість на суму 476 667,00 грн. та нарахуванню суми ПДВ в розмірі 476 667,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу (підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України).
Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету (пункт 200.2 статті 200 ПК України).
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Водночас правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року № 996-ХIV (надалі - Закон № 996-ХIV).
Відповідно до статті 1 цього Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Так, висновки акту перевірки (п. 3.1.2. розділу ІІІ та п. 1 розділу IV пункту) про порушення норм п. 44.1., п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України в результаті яких занижено податок на додану вартість (завищено податковий кредит) на суму 476 667,00 грн. (з яких: червень 2022 250 000 грн, травень 2023 226 667 грн) базуються на тезі про нібито створення документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди за операціями:
- з ПП «Акцент С» щодо придбання робіт з улаштування асфальтобетонного покриття за договором підряду від 22.06.2022 р. Згідно висновку акту ТОВ «Агро-Холд» завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 476 667 грн., у тому числі: - червень 2022 року у розмірі 250 000 грн., - липень 2022 року у розмірі 226 667 грн. (фактично віднесено до складу податкового кредиту у травні 2023 року).
Як зазначено в самому акті перевірки, висновок про нереальність господарських операцій базується на інформації, що наявна в інформаційно-аналітичних базах контролюючого органу. Однак, така інформація інформаційно-аналітичних базах контролюючого органу носить виключно інформативний характер та не є свідченням щодо обставин вчинення господарських операцій, а тому така інформація не є належним свідченням неправомірних дій з боку Товариства та/або нереальності господарських операцій.
Наявні у Товариства документи (такі документи надавались контролюючому органу під час перевірки) підтверджують реальність операцій з постачання товарів (робіт) та, як наслідок, є достатньою та правомірною підставою для відображення операцій у бухгалтерському та податковому обліку Товариства, а саме віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Матеріали перевірки вказують на реальність існування товарів.
Відповідно до абз. 3 п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Товари (роботи), які були предметами господарських операцій фактично були отримані Товариством із відображенням їх в бухгалтерському обліку; зворотного контролюючим органом не встановлено, а висновки акту фактично висловлені на припущенні.
Такий чином, враховуючи, що за результатами господарських операцій з постачання товару (робіт) відповідні товари (роботи) в дійсності були отримані Товариством, податкові накладні за такими операціями зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, Товариство набуло право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту.
Надані Товариством для перевірки документи однозначно свідчать про реальність господарських операцій з придбання товарів та правомірності віднесення сум ПДВ до податкового кредиту за такими операціями.
Щодо взаємовідносин з ПП «Акцент С» щодо придбання робіт з улаштування асфальтобетонного покриття за договором підряду від 22.06.2022 р. в період червень-липень 2022 р.
Так, між Товариством та ПП «Акцент С» укладено договір підряду № 22/06/22 від 22.06.2022 р., предметом якого є виконання робіт з улаштування асфальтобетонного покриття відповідно до Договірної ціни.
Згідно п. 2.1. вказаного договору та Договірної ціни на 22.06.2022 р. ціна договору складає суму 2 860 000,грн, з яких ПДВ - 476 666,67 грн.
Згідно п. 3.3. вказаного договору, роботи, що виконуються персоналом Підрядника, здійснюється під наглядом посадових осіб та фахівців Підрядника.
Висновок про нереальність господарської операції з постачання (виконання) робіт між Товариством та ПП «Акцент С» контролюючий орган робить, посилаючись на те, що: «..Слід зазначити, що до перевірки надано Договірну ціну на улаштування асфальтобетонного покриття, що здійснюється у 2022 році. В якій закладено вартість матеріальних ресурсів, у розмірі 2 167 195,43 грн., однак згідно аналізу ЄРПН, встановлено, що у відповідний період ПП «Акцент С» не здійснював придбання товару необхідного для здійснення відповідних робіт. Як зазначено нижче, ПП «Акцент С» в червні липні 2022 працювало в штаті 7 осіб (які фізично не могли здійснювати ремонт). В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (послуг). Таким чином, відсутність необхідних умов для здійснення фінансово-господарської діяльності, a саме: відсутність трудових, виробничих ресурсів, товарно-матеріального забезпечення унеможливлює фактичне надання послуг на адресу ТОВ «Агро-Холд» ..».
Проте вказаний висновок не заснований на об`єктивних встановлених контролюючим органом обставинах, а побудований на суб`єктивні оцінці органом даних інформаційної бази ДПС; висновки акту на думку суду є взаємо суперечливими.
Як відзначає сам контролюючий орган в акті, ПП «Акцент С» володіє основними засобами, серед яких є ряд позицій спеціальної техніки; наявний штат 7 осіб; ПП «Акцент С» володіє двома складами. Вказане спростовує твердження контролюючого органу про нібито неможливість такими ресурсами здійснити вкладання асфальтного покриття. Такий висновок не підтверджений і жодними технічними висновками, нормативними документами (стандартами).
Крім того, із змісту акту не вбачається, що контролюючим органом вживалися будь-які заходи для отримання додаткової інформації у ПП «Акцент С» щодо виконання вказаної господарської операції, зокрема щодо залучення в порядку субпідряду інших організацій.
Вказане у сукупності спростовує тезу про відсутність необхідних передумов для матеріально-технічної бази для виконання господарської праці.
Посилання акту на те, що «згідно аналізу ЄРПН встановлено, що у відповідний період ПП «Акцент С» не здійснював придбання товару необхідного для здійснення відповідних робіт» (при цьому контролюючий орган не зазначає за який саме період ним здійснювався аналіз відомостей ЄРПН) також не може бути покладено в основу висновку про не реальність господарської праці, оскільки як нижче по тексту акту відзначає контролюючий орган: «ПП «Акцент С» у червні - липні 2022 здійснювало роботи (послуги) на 5 підприємствах у місті Дніпро, Кривий Ріг та Новомосковськ.
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій по ланцюгу проходження робіт, послуг по контрагентах встановлено, що здійснювалось придбання у постачальників великої кількості ТМЦ та послуг, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування, зберігання». До того, ж в акті зазначено про встановлення згідно форм 20-ОПП наявність у ПП «Акцент С» двох складів в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра.
При цьому, в акті перевірки відсутня інформація про отримання (направлення запитів) відомостей про зміст закупівель матеріалів та рух товарно-матеріальних цінностей на складах ПП «Акцент С».
Тобто, жодні із описаних в акті відомостей (встановлені на підставі аналізу інформаційних бази ДПС) ні самостійно, ні в сукупності не вказують на нереальність господарської операції з ПП «Акцент С», неможливість її фактичного здійснення.
Участь та виконання договорів в порядку публічних закупівель підтверджує той факт, що ПП «Акцент С» реально здійснює ремонтні роботи, господарські операції за його участі є реальними, та доступні громадськості для контролю. Вказане повністю спростовую висновок акту, що «ПП «Акцент С» створено з метою лише оформлення документообігу господарських операцій, а не їх фактичного проведення, та з метою мінімізації сплати податків іншим підприємствам.
Господарські відносини між Товариством та ПП «Акцент С» ґрунтуються на укладеному договорі підряду № 22/06/22 від 22.06.2022 р. (далі-Договір), предметом якого є виконання робіт з улаштування асфальтобетонного покриття.
Згідно цього Договору Підрядник прийняв зобов`язання виконати роботи, які відповідають «ДБН В.2.3-4:2015, а Замовник зобов`язався сплатити вартість отриманих послуг в сумі 2 860 000 грн., в тч. ПДВ 476 666,67 грн. До Договору підряду сторонами підписано Додаток 2, який є невід`ємною частиною договору, а саме Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2022 рок .
Приймання виконаних робіт здійснюється шляхом підписання акта виконаних робіт, що складений відповідно до договірної ціни (п.3.2. Договору).
Розрахунки здійснюються шляхом перерахування коштів Замовником на розрахунковий рахунок Підрядника в безготівковій формі (п.4.1).
На виконання прийнятих за Договором зобов`язань ПП «Акцент С» виконані роботи в повному обсязі, про що свідчать акти виконаних робіт та первинні бухгалтерські документи.
Слід зазначити, що в акті перевірки перевіряючи не зазначають, які саме первинні бухгалтерські складені в супереч норм Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».
Щодо виконаних робіт період ПП «Акцент С» складено та зареєстровано в ЄРПН відповідні податкові накладні на загальну суму 2 860 000 грн. (в т.ч. ПДВ 476 666,67 грн.). Дані податкові накладні не були заблоковані органами ДПС, про що свідчать квитанції про реєстрацію податкових накладних: податкова накладна від 24.06.2022 р. № 37 - сума з ПДВ 1500000 грн, у т.ч. ПДВ 250 000 грн. (квитанція про реєстрацію 14.07.2022р.); податкова накладна від 04.07.2022 р №39 -сума з ПДВ 1 000 000 у т.ч. ПДВ 166 666,67 грн. ( квитанція про реєстрацію 26.07.2022 р.); податкова накладна від 11.07.2022 № 43-сума з ПДВ 360 000 в т.ч. ПДВ 60 000 грн.
Податковий кредит з ПДВ у зв`язку із отриманням послуг відображений ТОВ «Агро-Холд» у податковій звітності у травні 2023 року, яка відповідає сумі ПДВ за вищевказаними податковими накладними.
За результатами наданих робіт сторонами підписані 2 акти виконаних робіт на загальну суму 2 860 000 грн.
Згідно з умовами Договору Замовник, на підставі виставленого Підрядником рахунку, оплачує надані послуги.
ТОВ «Агро-Холд» сплачено за Договором підряда 2 860 000 грн. про що свідчать платіжні доручення.
Також ТОВ «Агро-Холд» надано до перевірки паспорта, щодо якості матеріалів, які використовував Підрядник. Зазначена перевірка якості матеріалів здійснювалась приватною лабораторією ПП «Акцент С».
Згідно з ст. 198 Податкового кодексу «До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг», «Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг».
Як вказано вище, за фактом наданих послуг з ТОВ «Агро-Холд» отримав від ПП «Акцент С» через Єдиний державний реєстр податкових накладних зареєстровані в ньому відповідні податкові накладні та квитанції про реєстрацію таких податкових накладних на загальну суму 2860 000 грн. (в т.ч. ПДВ 476 666,67 грн.).
З позиції вимог приписів ст.198 Податкового кодексу «Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставоюдля нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту».
Таким чином є безпідставними висновки висновки акту перевірки щодо заниження ПДВ (завищення податкового кредиту) на загальну 476 667,00 грн., у тому числі: червень 2022 р. у розмірі 250 000,00 грн., липень 2022 р. у розмірі 226 667,00 грн (фактично віднесено до складу податкового кредиту у травні 2023 р.).
Щодо формування висновків акту на підставі даних інформаційних баз контролюючих органів
Висновки викладені в пп. 3.1.2.1. розділу ІІІ та п.1 розділі IV акту засновані саме на аналізі інформаційних баз контролюючих органів та їх суб`єктивному тлумаченні.
Однак, дані з інформаційних системах контролюючого органу не є достовірними та достатніми для об`єктивної оцінки і висновків; такі дані носять суто інформаційний характер. Інформація, отримана із таких баз не може бути свідченням нереальності операцій з постачання або вчинення порушень з боку платника податків.
Крім цього, результати аналізу інформаційних баз контролюючого органу мають суб`єктивний характер, оскільки критерії для пошуку інформації обирає перевіряючий.
Неналежність даних, отриманих з інформаційних баз контролюючого органу, як доказу наявності порушень з боку платника податку підтверджує і актуальна судова практика.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Верховний Суд у постанові від 19.03.2021 року у справі №460/143/19 дійшов висновку про те, що «будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону».
У постанові від 03.09.2019 у справі №810/3790/17 Верховний Суд додатково відзначив, що «податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання: сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган».
Отже, посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна лише в інформаційних базах, не є належним та достатнім свідченням про неможливість здійснення постачання товарів (робіт), а тому висновки акту, сформовані на підставі такої інформації, є безпідставними.
Тим паче, що з обставин поточної справи вбачається, що висновок контролюючого органу за результатом аналізу інформації з баз контролюючого органу заснований на суб`єктивній оцінці вибіркових фактів щодо контрагентів ТОВ «Агро-Холд».
Щодо індивідуальності відповідальності платника податку Одним з принципів податкового регулювання та податкового контролю відповідно до ст. 4 ПК України є принцип презумпції добросовісності та правомірності рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними.
Верховний Суд в своїх постановах наголошував, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.
У постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 640/3515/19 міститься правовий висновок: «Законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів. Отже, чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосередніх контрагентів або третіх осіб у відносинах з контрагентами на предмет виконання ними вимог податкового законодавства».
У постанові Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі №520/399/19 викладено наступний правовий висновок: «позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини, оскільки це б порушувало конституційний принцип індивідуального характеру відповідальності. Чинне станом на час виникнення спірних відносин законодавство не покладає на платника податків обов`язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту та заявляти відповідні суми до бюджетного відшкодування, чи формувати валові витрати. Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Отже, подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання.»
У постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 у справі № 826/6245/18 сформований висновок: «не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку».
В акті перевірки та при розгляді скарг не були проаналізовані та ненадана оцінка первинним документам, які були надані ТОВ «Агро-Холд» на підтвердження реальності господарських операцій. Первинні документи щодо взаємовідносин із контрагентом ПП «Акцент С» за перевіряємий період надані ТОВ «Агро-Холд» в повному обсязі.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, враховуючи вище встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є правомірними та належать до задоволення частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 1 і 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з наявної у матеріалах справи платіжної інструкції №2548 від 16.09.2024 року, позивачем під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 30 280 грн. Відтак, враховуючи розмір заявлених позовних вимог та обсяг їх задоволення судом за наслідком розгляду справи по суті, суд вказує про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судових витрат по оплаті судового збору в сумі 8937,50 грн. (595 833,75 грн. * 1,5%= 8937,50 грн.).
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 04 грудня 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 11 грудня 2024 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Холд до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 11 грудня 2024 року.

Суддя С. В. Прудник