Справа № 354/1759/24
Суддя: Ваврійчук Т. Л.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 354/1759/24
Провадження № 2-а/354/15/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

з участю секретаря судового засідання Римарук-Штим`як М.І.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Лісодіда О.В.

представника відповідача Шумило С.Я.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління автоматичної фіксації порушень Правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лісодід О.В., 26.08.2024 року звернувся до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Управління автоматичної фіксації порушень Правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа ОСОБА_2 в якій просить скасувати постанови серії 2АВ00024374 від 31.05.2022 року, 2АВ00074347 від 03.06.2022 року та 2АВ00119307 від 07.06.2022 року, якими позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справах закрити. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 05.12.2020 року він вперше отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 та в подальшому звернувся у ТСЦ №2645 у Івано-Франківській області з вимогою щодо обміну посвідчення але з листа від 03.08.2024 року дізнався про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП згідно постанов серії 2АВ00024374 від 31.05.2022 року, 2АВ00074347 від 03.06.2022 року та 2АВ00119307 від 07.06.2022 року як власника транспортного засобу марки Citroen реєстраційний номер НОМЕР_2 . На час скоєння правопорушень він перебував за межами Івано-Франківської області, оскільки у період з 15.04.2021 року по 08.05.2024 року проходив строкову військову службу у лавах Збройних Сил України, а належний йому транспортний засіб перебував у користуванні його тітки ОСОБА_2 , яка не заперечує факт вчинення зазначених правопорушень. Вважає, що строк оскарження зазначених постанов ним пропущений із поважних причин, оскільки на момент їх винесення він перебував на військовій службі та дізнався про притягнення його до адміністративної відповідальномсті лише у серпні 2024 року. Із урахуванням чого просив поновити пропущений строк для звернення до суду та задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27.08.2024 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків та долучення належно завірених копій оскаржуваних постанов та доказів на підтвердження факту того, що вказані постанови позивачу направлені та вручені в установлений строк не були, доказів на підтвердження оплати штрафу із зазначенням особи платника.

03.09.2024 року представник позивача адвокат Лісодід О.В., у строки встановленні судом, через канцелярію суду подав клопотання про витребування доказів та клопотання про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що позивач не міг отримати копії оскаржуваних постанов, оскільки у період з 15.04.2021 по 08.04.2024 року проходив військову службу, його тітка дізналася про вказані штрафи через мобільний додаток та сплатила їх, про що його відразу не повідомила. Із урахуванням положень ч.4 ст. 122 КАС України він скористався досудовим порядком врегулювання спору, направив відповідну заяву в порядку ст. 279-3 КУпАП, але відповідач відмовив йому у скасуванні оскаржуваних постанов листом від 19.08.2024 року, а тому у тримісячний строк він звернувся до суду.

Ухвалою суду від 09.09.2024 року провадження у даній справі відкрито у справі та призначено розгляд справи в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України При цьому питання про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення при відкритті провадження у справі не вирішувалось.

24.09.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому викладено заперечення щодо позовних вимог. Відповідач просить позов залишити без розгляду посилаючись на те, що позивачем пропущено строк на оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення та не наведено поважних причин його поновлення. Так постанова серії 2АВ00024374 від 31.05.2022 року набрала законної сили 21.06.2022 року, постанова серії 2АВ00074347 від 03.06.2022 року набрала законної сили 21.06.2024 року, а постанова серії 2АВ00119307 від 07.06.2022 року набрала законної сили 01.07.2022 року. На момент опрацювання та прийняття рішень за фіксацією порушення ПДР в інформаційно- телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» інформації про зміну власника чи наявність належного користувача транспортного засобу Citroen реєстраційний номер НОМЕР_2 не виявлено. Факти вчинення адміністративних правопорушень зафіксовано в автоматичному режимі засобом КАСКАД 236-1220, який пройшов метрологічну повірку та відповідає встановленим стандартам.

Ухвалою суду від 28.10.2024 року за клопотанням представника позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про те чи здійснювалась у період з 31.05.2022 по 01.07.2022 оплата штрафів через платіжні системи АТ КБ «Приватбанк» на рахунок отримувача-ГУК у м. Києві/м.Київ/21081800 , р/р UA0026001, МФО 899998, з призначенням платежу-оплата порушення ПДР згідно постанов 2АВ00024374 та 2АВ00119307 із зазначенням особи платника та чи могли бути сплачені вказані платежі згідно платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» №72, дата здійснення платіжної операції: 15.08.2022 18:31:29.000, код документа:PJGY2.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що обставини зазначені у клопотанні про поновлення пропущеного строку на звернення до суду є поважними, оскільки оскаржувані постанови позивачу не вручались, через те, що він перебував на військовій службі і про їх існування він не знав, оскільки штрафи були сплачені третьою особою ОСОБА_2 , яка користувалась належним позивачу автомобілем за час його відсутності, що підтверджується долученими доказами.

Представник відповідача у судовому засіданняі просив позов залишити без розгляду, з підстав пропуску строку звернення до суду, оскільки долученими доказами підтверджується, що постанови 2АВ00024374 від 31.05.2022 року та 2АВ00119307 від 07.06.2022 року були належно вручені 21.06.2022 року та 01.07.2022 року і штраф був сплачений, а згідно постанови 2АВ00074347 від 03.06.2022 року штраф сплачений 21.06.2024 року, в той час як адміністративний позов надійшов до суду лише 26.08.2024 року. Доказів того, що зазначені штрафи сплачені третьою особою позивачем не надано.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що у період перебування позивача на військовій службі вона користувалась належним йому транспортним засобом марки Citroen реєстраційний номер НОМЕР_2 і саме нею вчиненні адміністративні правопорушення вказані в оскаржуваних постановах і штрафи також сплатила вона, про що ОСОБА_1 не повідомляла. Отримати у АТ КБ «Приват Банк» підтверджуючу інформацію про сплату штрафів вона не має можливості, бо кошти вносила готівкою, а тому 14.08.2024 року звернулась у Департамент патрульної поліції із заявою про визнання факту правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 31.05.2022 року старшим інспектором з о/д ВУСАФППР УБДР ДПП Матяш Т.О. винесена постанова серії 2АВ00024374 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 31.05.2022 року о 09 год. 07 хв. за адресою Н09 Мукачево-Львів 244+199 зафіксовано транспортний засіб НОМЕР_2 , особа, яка керувала вказаним транспортним засобом перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год, чим порушила вимоги п.12.9 б ПДР України.

03.06.2022 року інспектором ДПП Сереженко Я.В. винесена постанова серії 2АВ00074347 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 28.05.2022 року о 09 год. 02 хв. за адресою Н09 Мукачево-Львів 244+199 зафіксовано транспортний засіб НОМЕР_2 , особа, яка керувала вказаним транспортним засобом перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год, чим порушила вимоги п.12.9 б ПДР України.

07.06.2022 року поліцейським ДПП Жигилій К.В. винесена постанова серії 2АВ00119307 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 07.06.2022 року о 10 год. 01 хв. за адресою Н09 Мукачево-Львів 244+199 зафіксовано транспортний засіб НОМЕР_2 , особа, яка керувала вказаним транспортним засобом перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год, чим порушила вимоги п.12.9 б ПДР України.

Станом на час скоєння зазначених правопорушень транспортний засіб марки Citroen реєстраційний номер НОМЕР_2 був зареєстрований за позивачем, що підтверджується повідомленням РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 03.08.2024 року.

Третя особа ОСОБА_2 у нотаріально посвідчений заяві від 12.08.2024 року, за реєстром №2930 засвідчила, що з січня 2021 року по день подання вказаної заяви одноосібно користується транспортним засобом марки Citroen реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Так, положеннями ст.55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 286 КАС України, передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4ст.123 КАС України).

Також, пунктом 8 ч.1 ст.240КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Зі змісту адміністративного позову та матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд із цим адміністративним позовом 26.08.2024 року.

Вказана категорія справ розглядається у порядку, визначеному положеннями статті 286 КАС України, якою законодавцем встановлені темпоральні обмеження.

З метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя суддею постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі від 09.09.2024 року, при цьому питання про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення при відкритті провадження у справі не вирішувалось.

Суд звертає увагу на те, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Позивач обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на оскарження постанов серії 2АВ00024374 від 31.05.2022 року, 2АВ00074347 від 03.06.2022 року та 2АВ00119307 від 07.06.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі посилається на те, що у період з 15.04.2021 по 08.05.2024 року проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема з травня по липень 2002 року був відряджений до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_3 прикордонного загону і відпустку не використовував, а про існування оскаржуваних постанов дізнався лише у серпні 2024 року.

Однак, суд вважає, що наведені підстави для поновлення строку є неповажними з огляду на таке.

Пунктами 6,7 ч.5 ст.44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на пред`явлення позову, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі подання її у строки, встановлені КАС України або іншими законами, для чого особа має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Так, ч.1 ст.118 КАС України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2023 року у справі № 990/139/23.

Суд звертає увагу, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути:

- день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи;

-день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує;

- день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії;

- день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 444/2499/19.

Згідно ч.ч.8-10 ст.279-1 КУпАП днем отримання постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Судом встановлено, що позивач звільнений з військової служби з 08.05.2024 року, що підтверджується відповідними записами у військовому квитку серії НОМЕР_4 , водночас вказаний адміністративний позов надійшов до суду лише 26.08.2024 року. При зверненні до суду, у позовній заяві та у клопотанні про поновлення пропущеного строку ОСОБА_1 не вказав дату, коли він дізнався про наявність оскаржуваних постанови чи отримав їх копії.

Натомість, на долучених відповідачем копіях оскаржуваних постанов наявні відмітки про їх направлення на адресу ОСОБА_1 із зазначенням відповідних штрих-кодів поштових відправлень.

Наданими відповідачем копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення підтверджується, що постанова серії 2АВ00024374 від 31.05.2022 року вручена одержувачу особисто 21.06.2022 року, постанова серії 2АВ00119307 від 07.06.2022 року вручена одержувачу 01.07.2022 року, що підтверджується підписом працівника об`єкта поштового зв`язку.

Також відповідачем долучено квитанцію про сплату штрафу за постановою серії 2АВ00074347 від 03.06.2022 року, згідно якої штраф сплачено 21.06.2024 року.

Зазначені докази спростовують твердження позивача про те, що копії оскаржуваних постанов він не отримував і доказів протилежного ОСОБА_1 суду не надано і у ході судового розгляду не встановлено.

На долучених позивачем скрін-шотах відображено сплату штрафу за усіма трьома оскаржуваними постановами у розмірі 50 відсотків від суми штрафу. При цьому суд звертає увагу на те, що дата отримання вказаних доказів не зазначена.

Належних та допустимих доказів того, що штрафи за вказаними постановами, зокрема штраф від 21.06.2024 року, були сплачені третьою особою ОСОБА_2 матеріали справи не містять і таких не було отримано судом на виконання ухвали про витребування доказів від АТ КБ «Приват Банк».

Повідомлення РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях про наявність зареєстрованих у реєстрі адміністративних правопорушень ДПП України відомостей про три зафіксовані перевищення швидкісного режиму транспортним засобом Citroen реєстраційний номер НОМЕР_2 направлене ОСОБА_1 03.08.2024 року.

Посилання позивача на те, що ним та третьою особою вживалися заходи, звільнення від адміністративної відповідальності, визначені ст.279-3 КУпАП, також не може слугувати підтвердженням поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки, дії визначені ч.1 ст.279-3 КУпАП, повинні бути вчинені відповідальною особою, зазначена у частині першій статті 14-2 КУпАП або особою, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, зафіксовано в автоматичному режимі, протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили.

У даному випадку із заявою про визнання факту правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 звернулась у Департамент патрульної поліції лише 14.08.2024 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем не долучено належних доказів на підтвердження поважності наведених ним причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом, оскільки матеріалами справи підтверджується факт направлення на його адресу та отримання відповідно 21.06.2022 року та 01.07.2022 року постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ00024374 від 31.05.2022 року, 2АВ00119307 від 07.06.2022 року, а також факт сплати 21.06.2024 року штрафу згідно постанови серії 2АВ00074347 від 03.06.2022 року.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на 03.08.2024 року, тобто на час отримання повідомлення РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях, ОСОБА_1 не був обізнаний про існування оскаржуваних постанов, а також з часу звільнення з військової служби, тобто з 08.05.2024 року, будучи зареєстрованим власником транспортного засобу, не мав об`єктивної можливості дізнатися про наявні факти притягнення його до адміністративної відповідальності суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

За приписами статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив ЄСПЛ в ухвалі від 30.06.2006 щодо прийнятності заяви (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право на доступ до суду (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та має бути пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення від 29 липня 1998 року у справі «Герен проти Франції»(Guerin v. France), п. 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Водночас такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. рішення від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain), п. 45).

Отже, за практикою ЄСПЛ, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У пункті 41 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Суд визнав що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить з таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Як зазначалося вище судом, за загальним правилом поважними причинами визнаються лише ті обставини, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Із урахуванням вищенаведеного, за встановлених обставин даної справи, суд приходить до висновку, що наведені представником позивача підстави для поновлення пропущеного строку на звернення до суду із позовом про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ00024374 від 31.05.2022 року, 2АВ00074347 від 03.06.2022 року та 2АВ00119307 від 07.06.2022 року, якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення слід визнати неповажними, а адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду у відповідності до вимог п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, з підстав, визначених ч.3 ст.123 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 44, 118, 121-123, 240, 243, 348, 250, 286, 293-295 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління автоматичної фіксації порушень Правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі- залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження, а у разі її апеляційного оскарження- з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК