Справа № 400/4852/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/4852/24

Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Лук`янчук О.В.,

суддів: Бітова А.І., Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Одесі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та просила суд:

- визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо обчислення та виплати позивачці додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова № 375), за період з лютого 2021 року по червень 2021 року, в розмірі 1,00 грн. без врахуванням затвердженого начальником управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції списку формування даних для встановлення позивачці додаткової доплати на період дії карантину;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України зробити перерахунок та виплатити позивачці додаткову доплату до грошового забезпечення, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 за період з лютого 2021 року по червень 2021 року, відповідно до затвердженого начальником управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції списку формування даних для встановлення додаткової доплати на період дії карантину, в наступних розмірах: по 50,00 % від суми відповідного місячного грошового забезпечення за кожний місяць.

В обґрунтування позову зазначалось, що розмір спірної виплати має бути 50 % від суми її відповідного місячного грошового забезпечення за кожний місяць, оскільки саме такий розмір доплати вона отримувала у період з березня по грудень 2020 року, а не у розмірі 1 грн. за весь період, як було нараховано відповідачем.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Відмовлено у встановлені судового контролю.

Не погоджуючись з таким рішенням, Департамент патрульної поліції надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт звертає увагу, що згідно з Постановою № 375 додаткова доплата встановлювалася у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) та виплачується відповідно до списків та пропорційно відпрацьованому часу в певних умовах.

Вказана доплата здійснювалася не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечували життєдіяльність населення і мали безпосередній контакт з ними, однак позивачка не довела свою безпосередню участь у період з 01.02.2021 по 01.06.2021 у вказаних заходах.

Крім цього, апелянт посилається на відсутність бюджетних асигнувань для виплати зазначеної додаткової виплати у розмірі 50 відсотків заробітної плати.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 06.12.2015 по 06.07.2021 проходила службу на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В лютому 2022 року позивачка звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача щодо ненарахування та невиплати їй додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 та з 01.02.2021 по 01.06.2021.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі № 400/2073/22, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024, позов позивачки до відповідача задоволено частково, зокрема, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачці доплату за період з 01.02.2021 по 01.06.2021 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375.

У листі від 02.04.2024 № 2406-2024 відповідач зазначив, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі № 400/2073/22 здійснив 27.10.2023 виплату заборгованості у вигляді додаткової доплати до грошового забезпечення з 01.02.2021 по 01.06.2021 відповідно до Постанови № 375 в розмірі 1 (Однієї) гривні 00 копійок.

Вважаючи, що відповідач нарахував і виплатив їй додаткову доплату до грошового забезпечення, встановлену Постановою № 375, у неповному розмірі, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у складі Державного бюджету України створено фонд боротьби з гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, та її наслідками на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України зазначеної хвороби, та протягом 30 днів з дня відміни цього карантину. Кошти зазначеного фонду спрямовуються на: додаткові доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, а також доплати до заробітної плати окремим категоріям працівників, які забезпечують життєдіяльність населення, на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, визначений у рішенні Кабінету Міністрів України про встановлення карантину, до завершення здійснення зазначених заходів.

Постановою №375 врегульовані деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.

Пунктом 1 Постанови № 375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Пунктом 5 Постанови № 375 передбачено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївський окружний адміністративний суд від 21.09.2023 у справі № 400/2073/22 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до Постанови № 375 за період з 01.02.2021 по 01.06.2021 та зобов`язано провести таке нарахування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, встановлені у рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі № 400/2073/22, мають преюдиціальне значення при вирішенні цієї справи, а тому безпідставними є доводи апелянта про відсутність підстав для нарахування такої виплати ОСОБА_1 , за спірний період, оскільки позивач безпосередньо не виконувала обов`язків забезпечення життєдіяльності населення та не мала безпосередній контакт з ними, так як зазначені обставини не є предметом спор у цій справі, а предметом спору є лише розмір виплаченої додаткової доплати за спірний період.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В свою чергу колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний був виплатити позивачці за період з 01.02.2021 по 01.06.2021 доплату до грошового забезпечення, встановлену Постановою № 375, в тому ж самому розмірі у відсотках, які були виплачені поліцейським відповідача за відповідний період, при цьому апелянтом не спростовано факт, що у період з 01.02.2021 по 01.06.2021 ним здійснювалась виплата поліцейським доплата до грошового забезпечення, встановлена Постановою № 375, у розмірі 50 % від їх грошового забезпечення.

Разом з тим в обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначав, що фінансування для здійснення доплати поліцейським в спірний період було обмежено, а Департамент патрульної поліції не є розпорядником коштів та не має повноважень щодо прийняття рішень чи подання звернень про виділення таких коштів.

Колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, оскільки відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з лютого 2021 року по червень 2021 року (спірний у цій справі період), не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Пунктом 1 Постанови № 375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Слід зазначити, що наявність права у позивача на такі доплати встановлена рішенням у справі №400/2073/22, а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ) відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановив:

Установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, з урахуванням того, що у позивача наявне право на отримання вказаних доплат у спірний період, посилання скаржника на відсутність фінансування для здійснення відповідних доплат, є неприйнятним, оскільки відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати на період дії карантину не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі №420/19450/21.

Відтак, правильними є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 грудня 2024 року.

Головуюча суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова