Справа № 280/9179/24
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 грудня 2024 року Справа № 280/9179/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б)

про: визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

02.10.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач із урахуванням уточнень просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.09.2024 № 51 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії позивачу від 06.09.2024, зарахувавши до стажу для обрахунку пенсії періоди роботи позивача з 22.03.1983 по 19.09.1983 та з 16.10.1996 по 20.11.2002.

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Кардашем В.А., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1489710 від 27.09.2024.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сукупний обсяг наявного у нього страхового стажу у розумінні ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає йому право на оформлення пенсії за віком. Натомість, відповідач шляхом прийняття рішення від 13.09.2024 № 51 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки, за його позицією, не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача періоди роботи з 22.03.1983 по 19.09.1983 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 22.03.1983 (текст печатки непридатний до ідентифікації) та з 16.10.1996 по 20.11.2002 згідно з довідкою від 16.11.2005 № 535, виданою Малим підприємством «ДІР» (довідка потребує перевірки, оскільки згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не прослідковується робота за вказаний період).

На думку позивача, рішення відповідача від 13.09.2024 № 51 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним, оскільки допущені роботодавцями помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці не можуть слугувати підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на особисті права такого робітника. Також позивач зауважив, що страховий стаж обліковується виключно за умови сплати страхових внесків лише з 01.01.2004. Натомість, трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, зараховується до страхового стажу на підставі відомостей трудової книжки, а випадку її відсутності на підставі документів, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

22.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 48412 від 22.10.2024), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки у відповідності до положень ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком після досягнення шістдесятирічного віку виникає за наявності страхового стажу в обсязі 31 рік. Так, на момент звернення позивача до відповідача з заявою призначення пенсії його вік становив 60 років 3 місяці 26 днів, при цьому, обсяг страхового стажу складає 25 років 7 місяців 21 день. Відповідач, зокрема, зауважив, що до страхового стажу позивача не зараховано період його роботи з 22.03.1983 по 19.09.1983 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 22.03.1983, оскільки текст печатки непридатний до ідентифікації. Також не був зарахований період роботи позивача з 16.10.1996 по 20.11.2002 згідно з довідкою від 16.11.2005 № 535, виданою Малим підприємством «ДІР» через те, що довідка потребує перевірки, оскільки згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не прослідковується робота за вказаний період. Отже, оскільки позивач станом на дату звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком у порядку, визначеному Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не мав належним чином підтвердженого обсягу страхового стажу, він, на думку пенсійного органу, не має права для її призначення. Додатково відповідачем акцентовано увагу суду на тому, що обчислення страхового стажу є виключним повноваженням пенсійного органу, що реалізується ним у процесі прийняття рішення про призначення пенсії. З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002.

06.09.2024 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV) (а.с.15-16).

За правилами екстериторіальності заява позивача та додані до неї документи були передані на розгляд відповідачу.

Рішенням від 13.09.2024 № 51відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с.11).

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії, відповідач зазначив, що згідно з наданими документами не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача такі періоди трудової діяльності:

період роботи з 22.03.1983 по 19.09.1983 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 22.03.1983, оскільки текст печатки непридатний до ідентифікації;

період роботи з 16.10.1996 по 20.11.2002 згідно з довідкою від 16.11.2005 № 535, виданою Малим підприємством «ДІР», оскільки довідка потребує перевірки. Згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не прослідковується робота за вказаний період (а.с.11).

Оцінюючи правомірність рішення відповідача від 13.09.2024 № 51 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У ч. 4 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV законодавець визначив, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

За приписами ч.ч.1-3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення (ч.1 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV).

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду (ч. 2 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV).

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV).

За приписами ч. 1 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ), який є релевантним джерелом права у досліджуваних правовідносинах, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

У відповідності до ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що порядок ведення трудових книжок, а також правові аспекти підтвердження наявного трудового стажу у випадку відсутності трудової книжки визначаються Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, та Порядком № 637 (далі Інструкція № 58).

Згідно з п. 2.2 Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, судом встановлено, що позивачем 06.09.2024 була подана до пенсійного органу заява про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, яка у подальшому разом із доданими до неї документами за правилами екстериторіальності була передана на розгляд відповідачу. Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, посилаючись на ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, шляхом прийняття рішення від 13.09.2024 № 51, оскільки на його думку, не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача періоди роботи з 22.03.1983 по 19.09.1983 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 22.03.1983 (текст печатки непридатний до ідентифікації) та з 16.10.1996 по 20.11.2002 згідно з довідкою від 16.11.2005 № 535, виданою Малим підприємством «ДІР» (довідка потребує перевірки, оскільки згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не прослідковується робота за вказаний період) (а.с.11).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що згідно з відомостями, що містяться у трудовій книжці серія НОМЕР_2 від 22.03.1983 (записи №№1-2), позивач працював на Донецькому заводі гумово-хімічних виробів в цеху № 7 слюсарем КІПіА 4 розряду за направленням ТУ № 51 (а.с.13). Вказані записи також містять номер і дату розпорядчого документа, на підставі яких вони зроблені роботодавцем.

Крім того, суд вважає за можливе застосувати у досліджуваних правовідносинах позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17), стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72366973).

Крім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 74262468).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач повинен був зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 22.03.1983 по 19.09.1983 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 від 22.03.1983, однак протиправно відмовив у такому зарахуванні.

Аналізуючи наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 16.10.1996 по 20.11.2002, суд виходить із такого.

Так, у матеріалах справи наявна копія довідки від 16.11.2005 № 535, видана Малим підприємством «ДІР», з якої вбачається, що позивач дійсно працював водієм в Малому підприємстві «ДІР» з 16.10.1996 (підстава Наказ від 16.10.1996 № 112) по 20.11.2002 (підстава Наказ від 20.11.2002 № 179) (а.с.8).

Також суд враховує ту обставину, що законодавець у ч. 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV регламентував право органів Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Будь-яких доказів вжиття заходів, спрямованих на перевірку обґрунтованості видачі Малим підприємством «ДІР» позивачу довідки від 16.11.2005 № 535 та достовірності зазначених у ній відомостей, відповідач не надав.

Крім того, суд приймає до уваги висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладені, зокрема у постановах від 20.03.2019 у справі № 688/947/17 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 80632973), від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 88360089), від 11.10.2023 у справі № 340/1454/21 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 114097885), стосовно того, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Подібний правозастосовний підхід ґрунтується на положеннях ст.ст.20, 106 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач також повинен був зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 16.10.1996 по 20.11.2002 на Малому підприємстві «ДІР» згідно з довідкою від 16.11.2005 № 535, однак протиправно відмовив у такому зарахуванні.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 13.09.2024 № 51 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії позивачу від 06.09.2024, зарахувавши до його стажу для обрахунку пенсії періоди роботи позивача з 22.03.1983 по 19.09.1983 та з 16.10.1996 по 20.11.2002, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки рішенню відповідача від 13.09.2024 № 51 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії позивачу від 06.09.2024, зарахувавши до його стажу для обрахунку пенсії періоди роботи позивача з 22.03.1983 по 19.09.1983 та з 16.10.1996 по 20.11.2002.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії позивачу від 06.09.2024, зарахувавши до його стажу для обрахунку пенсії періоди роботи позивача з 22.03.1983 по 19.09.1983 та з 16.10.1996 по 20.11.2002, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність рішення відповідача від 13.09.2024 № 51 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, а також вмотивовано наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії позивачу від 06.09.2024, зарахувавши до його стажу для обрахунку пенсії періоди роботи позивача з 22.03.1983 по 19.09.1983 та з 16.10.1996 по 20.11.2002.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав суду належних та достатніх доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією про сплату від 30.09.2024 № 1774-1643-5278-7457 (а.с.15) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 211,20 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б) про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.09.2024 № 51 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 від 06.09.2024, зарахувавши до стажу для обрахунку пенсії періоди роботи ОСОБА_1 з 22.03.1983 по 19.09.1983 та з 16.10.1996 по 20.11.2002.

Судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 6 грудня 2024 року.

Суддя О.В. Прудивус