Справа № 380/28488/23
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1, в/ч НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач-2, в/ч НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 (далі відповідач-3, в/ч НОМЕР_3 ), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 , яка полягає у невидачі щодо військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 довідки про його безпосередню участь у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у травні 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії військового стану за травень 2023 року у розмірі 100 000 грн;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 видати щодо військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у травні 2023 року у встановленому порядку та направити її в/ч НОМЕР_1 ;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду на період дії військового стану за травень 2023 року у розмірі 100 000 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходить військову службу у складі в/ч НОМЕР_1 у званні молодшого сержанта. Відповідно до наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 07.02.2023 № 5/ад/дск «Про формування зведеної стрілецької бригади», окремого розпорядження Начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.02.2023 № 350/125/111/335/пс/дск, наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 14.02.2023 № 45, позивач відряджений до в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до складу стрілецького батальйону стрілецької бригади з 15.02.2023 до окремого розпорядження. У подальшому, відповідно до бойового розпорядження командувача Повітряних Сил Збройних Сил України та наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 27.03.2023 № 94 позивач у складі першого стрілецького батальйону бригади вибув для виконання бойових завдань в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Однак за травень 2023 року позивачу не були виплачені 100% додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Повідомив, що з відповіді начальника в/ч НОМЕР_4 від 08.07.2023 №350/119/1/1038/пс йому стало відомо, що командир в/ч НОМЕР_2 , до якої позивача було відряджено для виконання завдань, не повідомив в/ч НОМЕР_1 (місце штатної служби позивача) про його безпосередню участь у бойових діях або заходах у травні 2023 року, у зв`язку з чим прізвище позивача відсутнє в довідці, виданій військовослужбовцям, які проходять військову службу у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджує їхню безпосередню участь у бойових діях або заходах у травні 2023 року, яка є підставою для отримання додаткової винагороди на період воєнного стану.

Також вказав, що в подальшому позивач звернувся до командира в/ч НОМЕР_2 з рапортом від 14.07.2023, у якому просив повідомити в/ч НОМЕР_1 у встановленому порядку про підтвердження його безпосередньої участі у бойових діях або заходах у відрядженні до в/ч НОМЕР_2 , а також надати інформацію щодо періоду часу, протягом якого ним виконувалися бойові завдання у відрядженні до в/ч НОМЕР_2 . Однак у задоволенні такого рапорту відмовлено з тих підстав, що 31.05.2023 встановлено факт вжиття позивачем алкогольних напоїв. При цьому зазначає, що такі відомості не відповідають дійсності. Позивач вважає, що має право на видачу довідки про його безпосередню участь у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у травні 2023 року та на отримання премії за травень 2023 року у розмірі 100000 гривень, тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем-2 позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Вказує, що позивачем помилково визначено в/ч НОМЕР_2 як суб`єкта, який може видавати довідку про його безпосередню участь у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у травні 2023 року. Зазначає, що дійсно позивача наказом командира в/ч НОМЕР_1 №45 від 14.02.2023 було відкомандировано до в/ч НОМЕР_2 , але фактично до військової частини НОМЕР_2 позивач прибув лише з метою подальшого включення до складу зведеної стрілецької бригади ПС ЗСУ, яка не є структурним підрозділом в/ч НОМЕР_2 та не перебуває в неї в оперативному підпорядкуванні, хоч і знаходиться на матеріальному забезпеченні в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 №51 від 15.02.2023, де вказано що на підставі посвідчення про відрядження № 310 від 14.02.2023 ОСОБА_1 прибув до складу зведеної стрілецької бригади ПС ЗСУ. В подальшому позивач проходив військову службу у складі зведеної стрілецької бригади Повітряних Сил Збройних Сил України.

Вказує, що прибуття позивачем 15.02.2023 до в/ч НОМЕР_2 обумовлений лише тим, що на матеріальному забезпеченні в/ч НОМЕР_2 перебуває зведена стрілецька бригада, до складу якої в той самий день був включений позивач, однак який не перебував у підпорядкуванні командира в/ч НОМЕР_2 .

Крім того відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 №94 від 27.03.2023 ОСОБА_1 вибув 27.03.2023 у оперативне підпорядкування оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » для виконання бойових (спеціальних) завдань за призначенням. Повернувся позивач до зведеної стрілецької бригади Повітряних Сил Збройних Сил України лише 21.06.2023, що підтверджується наказом командира в/ч НОМЕР_2 №187 від 21.06.2023. Отже, у проміжок часу з 27.03.2023 по 21.06.2023 позивач проходив військову службу за межами в/ч НОМЕР_2 і перебував у відрядженні у інших військових частинах. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач-1 проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Згідно до пункту 5 розділу XXXIV Порядку №260 про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Вказує, що командир військової частини, до якої для виконання завдань було відряджено позивача не повідомив в/ч НОМЕР_1 (місце штатної служби позивача) про безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах у травні 2023 року. У зв`язку з відсутністю зазначеного повідомлення про підтвердження у в/ч НОМЕР_1 підстав для виплати позивачу додаткової винагороди на період воєнного стану у розмірі 100 000 грн за травень 2023 року не було і нема по теперішній час. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідачем-3 позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Відповідно до абзаців 3 і 4 пункту 8 розділу 1 наказу МОУ № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі -командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю. Згідно з абзацом 1 пункту 9 розділу 1 наказу МОУ № 260 від 07.06.2018 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток. Відповідно абзацу 1 пункту 12 розділу 1 вищевказаного наказу військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Зазначив, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 91 від 30.03.2023 прикомандирований військовослужбовець в/ч НОМЕР_5 молодший сержант ОСОБА_1 , стрілець-помічник гранатометника 2 стрілецького відділення взводу 1 стрілецької роти, прибув і приступив до виконання службових обов`язків до складу сил і засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з метою виконання бойових завдань. Згідно до положень пункту 7 Розділу XXXIV Порядку №260 керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць. З урахуванням вищевикладеного вважає, що усі види грошового забезпечення позивача виплачуються за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника), тому дії командування в/ч НОМЕР_3 не є протиправними. Щодо видачі довідки про безпосередню участь військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_1 у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у травні 2023 року вказав, що в/ч НОМЕР_3 30.03.2023 о 9.00 отримала бойове розпорядження НОМЕР_6 обрмп № 217/635дск від 30.03.2023, та визначене бойове розпорядження командира НОМЕР_7 окремого батальйону морської піхоти № 63/дск від 30.03.2023, на підставі якого прийнято в оперативне підпорядкування 1 ср 1 сб зв. сбр ПС ЗСУ молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Також зазначає, що в/ч НОМЕР_3 надавала для видачі довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях наступні документи до в/ч НОМЕР_1 : витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_3 №33/ДСК від 22.02.2022, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №91 від 30.03.2023, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №161 від 19.06.2023, витяг з наказу ОТУ Донецьк/Катран №87 від 08.04.2023 та витяг з наказу ОТУ Донецьк/Катран №170 від 26.06.2023. Вважає, що в/ч НОМЕР_3 діяла згідно до чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 07.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідачем-2 19.12.2023 (вх. №97738) подано відзив на позовну заяву.

Відповідачем-1 21.12.2023 подано відзив на позовну заяву (вх. №98194) та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (вх. №98196).

Відповідачем-1 28.12.2023 (повторно подано відзив на позовну заяву (вх. №10093) та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду вх. №100096).

Позивачем 30.01.2024 (вх. №7531) подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Представником позивача 25.07.2024 (вх. №56708) подано заяву про ознайомлення із матеріалами справи.

Представником позивача 13.09.2024 (вх. №68672) подано заяву про залучення співвідповідача та уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 16.09.2024 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_3 .

Відповідачем-3 02.10.2024 (вх. №73335) подано відзив на позовну заяву.

Представником позивача 03.10.2024 (вх. №73790) подано відповідь на відзив.

Ухвалою від 09.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходить військову службу у складі в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 07.02.2023 №5/ад/дск «Про формування зведеної стрілецької бригади», окремого розпорядження Начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.02.2023 № 350/125/111/335/пс/дск, наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 14.02.2023 № 45, позивача було відряджено до в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до складу стрілецького батальйону стрілецької бригади з 15.02.2023 до окремого розпорядження.

Відповідно до бойового розпорядження командувача Повітряних Сил Збройних Сил України та наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 27.03.2023 № 94 позивач у складі першого стрілецького батальйону бригади вибув для виконання бойових завдань в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Згідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 30.03.2023 № 91 (по стройовій частині) молодший сержант ОСОБА_1 , стрілець-помічник гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків до складу сил і засобів оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з метою виконання бойових завдань з 30.03.2023.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 19.06.2023 №161 (по стройовій частині) молодший сержант ОСОБА_1 , стрілець-помічник гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони НОМЕР_8 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 , вважається таким, що вибув до пункту постійної дислокації в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) до складу зведеної стрілецької бригади ПС ЗСУ з 19.06.2023.

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 21.06.2023 № 187 (по стройовій частині) молодший сержант ОСОБА_1 , стрілець-помічник гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони НОМЕР_8 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 , вважається таким, що прибув 21.06.2023 у в/ч НОМЕР_2 до складу зведеної стрілецької бригади Повітряних Сил Збройних Сил України та вважається таким, що вибув 21.06.2023 до пункту постійної дислокації.

Довідкою в/ч НОМЕР_3 від 02.06.2023 № 907 визначено перелік військовослужбовців, які проходять військову службу у в/ч НОМЕР_1 , та які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванню збройної агресії, перебували безпосередньо в районах їх ведення, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконували бойові завдання, а саме: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно у травні 2023 року.

Інформація про таку участь ОСОБА_1 у довідці від 02.06.2023 № 907 відсутня.

Позивачу за травень 2023 року не виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що не заперечується сторонами.

З листа командира в/ч НОМЕР_1 від 08.07.2023 №350/119/1/1039/пс на адвокатський запит від 29.06.2023 слідує, що командир в/ч НОМЕР_2 , до якої позивача було відряджено для виконання завдань, не повідомив в/ч НОМЕР_1 (місце штатної служби позивача) про його безпосередню участь у бойових діях або заходах у травні 2023 року. У зв`язку із відсутністю зазначеного повідомлення у в/ч НОМЕР_1 не було підстав для включення молодшого сержанта ОСОБА_1 до наказу командира в/ч НОМЕР_1 про виплату передбаченої Постановою №168 додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за травень 2023 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 листом від 01.08.2023 повідомив ОСОБА_1 про те, що підставою ненадання довідки та інших наслідків є нібито встановлення факту вживання позивачем алкогольних напоїв 31.05.2023 під час виконання обов`язків військової служби, що є грубим порушенням військової дисципліни. Факт вживання алкогольних напоїв засвідчено командиром 1 стрілецької роти НОМЕР_9 стрілецького батальйону капітаном ОСОБА_2 , про що складено рапорт від 31.05.2023 та акт від 31.05.2023.

Актом від 31.05.2023, складеним заступником командира батальйону ОСОБА_3 , командиром роти ОСОБА_4 , старшим сержантом ОСОБА_5 , встановлено, що в населеному пункті с. Піддубне Донецької області 31.05.2023 близько 23:00 виявлено військовослужбовців: сержанта ОСОБА_6 , молодшого сержанта ОСОБА_7 , молодшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта ОСОБА_8 , старшого сержанта ОСОБА_9 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий характерний запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, незв`язне мовлення. В даних військовослужбовців вилучено особисту зброю. Від освідчення на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовилися.

Про встановлені актом від 31.05.2023 обставини командир 1 стрілецької роти НОМЕР_9 стрілецького батальйону зведеної бригади ПС ЗСУ повідомив командира НОМЕР_9 стрілецького батальйону зведеної бригади ПС ЗСУ рапортом від 31.05.2023.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів щодо невидачі довідки про його безпосередню участь у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у травні 2023 року та відсутність підстав для позбавлення його права на отримання спірної винагороди за травень 2023 року, що зумовило звернення до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 43 Конституції України закріплено право кожного на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-XІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою-четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови № 704 встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (далі Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено військовий стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України і який діє донині.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 21 Постанови № 168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260).

Згідно з абзацами 3 і 4 пункту 8 розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9 розділу 1 Порядку № 260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

Згідно з абзацом 1 пункту 12 розділу 1 вищевказаного наказу військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

В силу приписів пунктів 16-17 Порядку № 260 виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України. На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Розділом XXXIV Порядку № 260 врегульовано питання щодо виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Так, пунктом 2 Розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30000 гривень.

Згідно з пунктом 4 Розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців (пункт 5 Розділу XXXIV Порядку № 260).

Відповідно до пункту 6 Розділу XXXIV Порядку № 260 перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 7 Розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.

Підтвердження виконання військовослужбовцями завдань на розгорнутих пунктах управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України про включення до складу відповідного пункту управління.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (пункт 8 Розділу XXXIV Порядку № 260).

Пункт 9 Розділу XXXIV Порядку № 260 визначає, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно до пункту 14 Розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:

самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);

усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника);

відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);

вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);

вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини;

добровільно здалися в полон,- з дня з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, оголошеного наказом командира (начальника);

навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення до самогубства, встановленого судом),- за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;

Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених в абзацах другому - шостому цього пункту, які протягом поточного місяця:

захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні;

загинули (померли) внаслідок отриманих поранень, травм або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.

З приводу вживанням позивачем алкогольним напоїв, що нібито мало місце 31.05.2023, що підтверджується рапортом від 31.05.2023 та актом від 31.05.2023, суд зазначає таке.

Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут).

Відповідно до вступної частини Статуту, цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями. Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Статтями 5, 6, 8 Загальних положень Статуту визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Згідно зі статтею 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (пункт 16 Статуту).

Статтею 17 Статуту визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно із статтею 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до статей 1, 2 Дисциплінарного статут військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 5 Дисциплінарного статут передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Відповідно до статті 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статут у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на військовослужбовців, визначені статтею 48 Дисциплінарного статуту:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до статті 54 Дисциплінарного статуту командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах «а»-«ґ» статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Матеріали справи не містять доказів на призначення та проведення службового розслідування за фактом перебування позивача на території тимчасового розташування військової частини та виконання обов`язку військової служби в нетверезому стані.

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статей 110-111 Дисциплінарного статуту, усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.

Тобто, у разі незгоди військовослужбовця з незаконним рішенням про притягнення до дисциплінарного стягнення він має право його оскаржити.

Верховний Суд в постанові від 19.02.2020 у справі № 813/1021/17 висловив правову позицію, відповідно до якої підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

В силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Інструкція зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 № 329 (далі Інструкція № 329) встановлює механізм складання протоколів про військові адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані) у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, які вчинили військові адміністративні правопорушення, передбачені главою 13-Б «Військові адміністративні правопорушення» Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), надсилання до районних, районних у місті, міських, міськрайонних судів протоколів та інших матеріалів про військові адміністративні правопорушення, а також порядок їх обліку в органах військового управління, військових частинах, військових навчальних закладах та установах Збройних Сил України, органах управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку), органі управління, військових частинах та установах Державної спеціальної служби транспорту.

Згідно з пунктом 2 Розділу І Інструкції № 329 протокол про військове адміністративне правопорушення (далі - протокол) щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають право складати:

командири (начальники) військових частин (військових навчальних закладів, установ) (далі - військова частина) щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово;

командири (начальники) підрозділів, які уповноважені на те командиром (начальником) військової частини, щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово;

посадові особи органів військового управління Збройних Сил України (далі - орган військового управління), органу управління Державної спеціальної служби транспорту (далі - орган управління ДССТ), які уповноважені на те відповідними начальниками органів військового управління, органу управління ДССТ щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово;

посадові особи органів управління Служби правопорядку, які уповноважені на те відповідними начальниками органів управління Служби правопорядку.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції № 329 у разі вчинення військовослужбовцем (військовозобов`язаним) кількох окремих військових адміністративних правопорушень протоколи складаються щодо кожного з вчинених правопорушень.

У разі вчинення військового адміністративного правопорушення кількома військовослужбовцями (військовозобов`язаними) протокол складається щодо кожного військовослужбовця (військовозобов`язаного) окремо (п. 4 Інструкції Розділу І № 329).

За змістом пункту 1 Розділу ІІ Інструкції № 329 протокол про правопорушення, передбачені статтями 172-10-172-20 КУпАП, складається:

командиром (начальником) військової частини або уповноваженим ним командиром підрозділу (далі - уповноважена посадова особа військової частини) у разі виявлення ним безпосередньо факту вчинення підлеглим військовослужбовцем (військовозобов`язаним) військового адміністративного правопорушення або отримання інформації про вчинення такого правопорушення від інших осіб;

уповноваженою посадовою особою органу військового управління, органу управління Служби правопорядку, органу управління ДССТ у разі виявлення нею безпосередньо факту вчинення військовослужбовцем (військовозобов`язаним) військового адміністративного правопорушення або отримання інформації про вчинення такого правопорушення від інших осіб.

Уповноважена посадова особа складає протокол не пізніше 24 годин з моменту виявлення військовослужбовця (військовозобов`язаного), що вчинив військове адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається військовослужбовцю (військовозобов`язаному), який притягується до адміністративної відповідальності.

У разі відмови військовослужбовця (військовозобов`язаного), який притягується до адміністративної відповідальності, від отримання примірника протоколу в ньому робиться відповідний запис.

В силу приписів пункту 8 Інструкції Розділу ІІ Інструкції № 329 з метою припинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-20 КУпАП, військовослужбовця (військовозобов`язаного) може бути доставлено представником військової частини (органу військового управління, органу управління ДССТ) до відповідного органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні). Представник військової частини (органу військового управління, органу управління ДССТ) під час передачі військовослужбовця (військовозобов`язаного) повинен передати оперативному черговому органу управління Служби правопорядку (посадовій особі підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) копію протоколу, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (у разі його проведення), інші матеріали, що підтверджують факт вчинення правопорушення (рапорти, свідчення свідків тощо), а також особисті документи та речі доставленого військовослужбовця (військовозобов`язаного).

Оперативний черговий органу управління Служби правопорядку (посадова особа підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) після доставлення військовослужбовця (військовозобов`язаного) складає протокол про адміністративне затримання та здійснює запис до книги обліку затриманих (доставлених) осіб.

У разі необхідності затриманий військовослужбовець (військовозобов`язаний) поміщається до кімнати для тимчасово затриманих військовослужбовців.

У випадку коли представником військової частини (органу військового управління, органу управління ДССТ) під час передачі військовослужбовця (військовозобов`язаного) оперативному черговому органу управління Служби правопорядку (посадовій особі підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) копію протоколу передано не було, завірена копія протоколу (складеного відповідно до вимог статей 254 та 256 КУпАП) протягом 24 годин після його складання надається військовою частиною (органом військового управління, органом управління ДССТ) до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Розділу ІІІ Інструкції № 329 складений протокол та матеріали про військове адміністративне правопорушення не пізніше наступного дня після складання протоколу реєструються в Журналі обліку протоколів про військові адміністративні правопорушення (додаток 3) (далі - журнал обліку протоколів). Складений протокол та матеріали про військове адміністративне правопорушення формуються у справу про військове адміністративне правопорушення (далі - справа). Справа не пізніше ніж у триденний строк з дати складання протоколу із супровідним листом, підписаним командиром (начальником) військової частини (начальником органу військового управління, органу управління Служби правопорядку, органу управління ДССТ), надсилається до суду.

Сторонами не подано, а судом не здобуто доказів складання командиром в/ч НОМЕР_3 протоколу про військове адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , не передано такого протоколу до суду, не проведено службового розслідування та не притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд звертає увагу, що за змістом пункту 14 Розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які, зокрема:

вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Матеріали справи не містять жодних доказів оголошення наказів про вчинення позивачем порушення службової дисципліни у вигляді вживання алкогольних напоїв (наркотичних або психотропних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу та/або виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння у травні 2023 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачами не надано належних доказів на підтвердження факту вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв 31.05.2023, який є підставою для позбавлення позивача права на отримання спірної додаткової винагороди.

Таким чином, визначені у листі Командира зведеної стрілецької бригади повітряних Сил ЗСУ від 01.08.2023 підстави позбавлення права на отримання спірної додаткової винагороди у травні 2023 року не знайшли підтвердження під час розгляду справи.

Суд зазначає, що в/ч НОМЕР_3 фактично не заперечується факт участі ОСОБА_1 у травні 2023 року в бойових діях.

Щодо аргументів в/ч НОМЕР_3 про те, що частина передавала необхідні документи про участь позивача в бойових діях у травні 2023 року до в/ч НОМЕР_1 , суд зазначає таке.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та у зв`язку з виданням наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 «Про внесення змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №177/39233, Міністром оборони України прийнято окреме доручення від 06.03.2023 № 5718/з (застосовується з 01 лютого 2023 року).

Пунктом 1 вказаного окремого доручення встановлено керівникам пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), Сил оборони держави, командирам військових частин (установ, організацій), військових частин резерву Головнокомандувача Збройних Сил України, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, військових частин резерву Головнокомандувача Збройних Сил України з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до розвідувального органу Міністерства оборони України, а також інших військових формувань, виплату додаткової винагороди здійснювати на підставі документів, виданих цим органом (цими військовими формуваннями) про участь цих військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, здійснювати також за формою довідки, визначеною рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/3/29, яка видана починаючи з 1 лютого 2023 року, але не пізніше ніж до 31 березня 2023 року.

Верховний Суд у постанові від 06.06.2024 у справі №400/1217/23 та від 12.09.2024 у справі № 480/5024/23 дійшов висновку, що окремі рішення Міністра оборони України, прийняті для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів (як умови для виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, у розмірі до 100 000,00 грн), мають належне юридичне підґрунтя.

Таким чином, Окремим дорученням Міністра оборони України від 06.03.2023 № 5718/з затверджено форму довідки про безпосередню участь відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, яка є належною підставою для виплати спірної додаткової винагороди.

Водночас, з наданої копії журналу обліку виданих документів (для убд) військовослужбовцям інших військових частин, які виконували бойові завдання, перебуваючи у відрядженні на території Донецької області у складі Військової частини НОМЕР_3 , видно, що документи були видані з іншою метою (для статусу УБД).

Отже, надання Військовій частині НОМЕР_1 документів, перелічених представником Військової частини НОМЕР_3 у відзиві на позовну заяву згідно з журналом обліку виданих документів (для убд) військовослужбовцям інших військових частин, які виконували бойові завдання, перебуваючи у відрядженні на території Донецької області у складі в/ч НОМЕР_3 , не відповідає встановленому порядку повідомлення військової частини за місцем штатної служби позивача про підтвердження його безпосередньої участі у бойових діях або заходах за травень 2023 року.

Як вже йшлося вище, в/ч НОМЕР_3 було видано відповідну довідку, а саме від 02.06.2023 № 907, згідно з якою відповідачем-3 визначено перелік військовослужбовців, які проходять військову службу у в/ч НОМЕР_1 , та які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванню збройної агресії, перебували безпосередньо в районах їх ведення, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконували бойові завдання, а саме: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно у травні 2023 року.

Підстава:

- бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_10 від 07.04.2023 №217/712дск;

- бойовий наказ командира в/ч НОМЕР_3 від 07.04.2023 №78/дск;

- рапорт командира 1 роти морської піхоти в/ч НОМЕР_3 від 01.06.2023 №4328;

- журнал бойових дій в/ч НОМЕР_3 від 22.02.2022 №33/дск.

При цьому, до довідки від 02.06.2023 № 907 не включено інформації про таку участь ОСОБА_1 .

Натомість, жодних документів та інформації про причини невключення молодшого сержанта ОСОБА_1 до довідки в/ч НОМЕР_3 від 02.06.2023 №907 відповідачем-3 до суду не надано.

З огляду на перебування позивача у відрядженні у в/ч НОМЕР_3 , за відсутності заперечень з боку відповідачів щодо участі позивача в бойових діях у травні 2023 року, а також враховуючи відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв 31.05.2023, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині оскарження бездіяльності в/ч НОМЕР_3 , яка полягає у невидачі військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 довідки про його безпосередню участь у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в травні 2023 року для виплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та зобов`язання в/ч НОМЕР_3 видати та направити до в/ч НОМЕР_1 таку довідку підлягають задоволенню.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в/ч НОМЕР_2 , оскільки така довідка в силу вимог Порядку № 260, видається саме в/ч НОМЕР_3 як такою, куди був відряджений та де проходив військову службу позивач у травні 2023 року.

Щодо позовної вимоги в частині оскарження бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу додаткової винагороди за травень 2023 року у розмірі 100 000 гривень, то така задоволенню не підлягає з огляду на відсутність у в/ч НОМЕР_1 (яка є штатним місцем проходження військової служби позивача, та в якій він перебував на грошовому забезпеченні у спірний період) повного пакету необхідних документів, зокрема довідки про безпосередню участь позивача у бойових діях у травні 2023 року, на підставі яких військова частина вправі виплатити позивачу таку додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у збільшеному розмірі до 100000,00 грн.

Обов`язок по виплаті спірної додаткової винагороди у в/ч НОМЕР_1 виникне лише після надходження від в/ч НОМЕР_3 документів про безпосередню участь позивача в бойових діях у травні 2023 року.

За встановлених судом фактичних обставин в/ч НОМЕР_1 не допустила порушення права позивача на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у збільшеному розмірі до 100 000 грн за травень 2023 року, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем-3 вказаного обов`язку не виконано.

Доводи відповідача про правомірність своєї поведінки спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Тому такі доводи судом до уваги не беруться.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці в/ч НОМЕР_3 , яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, невидача довідки про безпосередню участь позивача у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у травні 2023 року свідчить про бездіяльність, яка не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та чинному законодавству, тому першу позовну вимогу слід задовольнити шляхом визнання такої бездіяльності протиправною.

Третя позовна вимога є похідною від першої, тому також підлягає до задоволення шляхом зобов`язання в/ч НОМЕР_3 видати та направити до в/ч НОМЕР_1 довідку про безпосередню участь військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в травні 2023 року для виплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_12 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ НОМЕР_13 ), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_14 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_14 ), яка полягає у невидачі військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ) довідки про його безпосередню участь у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в травні 2023 року, для виплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_14 ) видати військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ) довідку про його безпосередню участь у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в травні 2023 року, для виплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та направити таку довідку до Військової частини НОМЕР_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. П. Хома