Справа № 280/9239/24
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 грудня 2024 року (15:00)Справа № 280/9239/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ); Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_4 (далі відповідач 2), в якій позивач просить:

визнати бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди позивачу з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день участі Позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступ), контратаки) до батальйону включно, у період з 26.03.2022 по 17.07.2022, 21.07.2023 по 28.07.2023, 28.07.2023 по 23.10.2023, 05.11.2023 по 22.12.2023, 04.01.2024 по 25.02.2024, 27.03.2024 по 02.05.2024 (включно) протиправною;

зобов`язати військову частину НОМЕР_4 нарахувати та військову частину НОМЕР_2 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день участі Позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступ) (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 26.03.2022 по 17.07.2022, 21.07.2023 по 28.07.2023, 28.07.2023 по 23.10.2023, 05.11.2023 по 22.12.2023, 04.01.2024 по 25.02.2024, 27.03.2024 по 02.05.2024 (включно) із врахуванням виплачених позивачу сум додаткової винагороди за вказані періоди;

визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди 12.06.2024 по 11.07.2024 (за період відпустки по лікуванню на підставі рішення ВЛК), 15.07.2024 по 29.07.2024 (стаціонарне лікування КНП «Міська лікарня №8» ЗМР), 30.07.2024 по 08.08.2024 (КНП «Міська лікарня №8» ЗМР) пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я;

зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. з 12.06.2024 по 11.07.2024 (за період відпустки по лікуванню на підставі рішення ВЛК), 15.07.2024 по 29.07.2024 (стаціонарне лікування КНП «Міська лікарня №8» ЗМР), 30.07.2024 по 08.08.2024 (КНП «Міська лікарня №8» ЗМР) пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач з 2022 року проходив службу у ВЧ НОМЕР_4 , яка знаходиться на забезпеченні та у підпорядкуванні ВЧ НОМЕР_2 , у тому числі, з питання виплати грошового забезпечення. За цей період позивач неодноразово брав безпосередню участь у заходах, пов`язаних з обороною України, захистом безпеки населення та національних інтересів, що підтверджується відповідними наказами, довідками та іншими документами військової частини. Однак, за періоди з 26.03.2022 по 17.07.2022, 21.07.2023 по 28.07.2023, 28.07.2023 по 23.10.2023, 05.11.2023 по 22.12.2023, 04.01.2024 по 25.02.2024, 27.03.2024 по 02.05.2024, позивачу не було нараховано і виплачено відповідну додаткову винагороду у розмірі 100000 грн., попри те, що він брав участь у бойових діях, як це передбачено законодавством. Окрім того, 03.05.2024 позивач отримав поранення під час виконання бойового завдання, що також підтверджує його участь у бойових діях. Також, позивачу не було нараховано і виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період його лікування, зокрема: з 12.06.2024 по 11.07.2024 (період відпустки по лікуванню на підставі рішення ВЛК), з 15.07.2024 по 29.07.2024 (період стаціонарного лікування у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР), та з 30.07.2024 по 08.08.2024 (період стаціонарного лікування у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР). З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 08.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

21.10.2024 до суду від представника відповідача 2 (ВЧ НОМЕР_4 ) надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 48177), в якому останній зазначає, що позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях або заходах та у виконанні бойових (спеціальних) завдань, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, у зазначені у його позові періоди часу. Враховуючи вищезазначене, командир підрозділу не включав позивача до відповідних рапортів (донесень), тому додаткова грошова винагорода, збільшена до 100 000 грн., позивачу не нараховувалась та не виплачувалась. Крім того, за періоди з 12.06.2024 по 11.07.2024 (період відпустки по лікуванню на підставі рішення ВЛК) та з 30.07.2024 по 08.08.2024 (період стаціонарного лікування) позивачу нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода збільшена до 100 000 грн. Поряд із цим, за період з 15.07.2024 по 29.07.2024 (період стаціонарного лікування), додаткова грошова винагорода збільшена до 100 000 грн. позивачу не нараховувалась, оскільки ним не було надано належним чином медичних документів, на підтвердження такого лікування, особисто по даному питанню позивач до відповідача не звертався. Отже, у разі надання позивачем документального підтвердження перебування ним на стаціонарному лікуванні у зазначений період часу, додаткова грошова винагорода буде йому нарахована та виплачена. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

21.10.2024 до суду від представника відповідача 1 (ВЧ НОМЕР_2 ) надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 48116), в якому останній зазначає, позивач не проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 , не перебував у списках ВЧ НОМЕР_2 , натомість з матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_4 . Так, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям НОМЕР_6 здійснюється у ВЧ НОМЕР_2 , як розпорядника бюджетних коштів третьої категорії виключно на підставі наказів командира військових частин НОМЕР_4 . Тобто, враховуючи вище викладене вбачається, що певні зобов`язання щодо виплати грошового забезпечення та інших платежів у ВЧ НОМЕР_2 , як розпорядника бюджетних коштів третьої категорії, виключно виникають на підставі наказів командира ВЧ НОМЕР_4 , в якій проходив службу позивач. Крім того зазначає, що позивачем не надано жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу, які б підтверджували безпосередню участь позивача саме у ведення бойових (спеціальних) дій (в розумінні бойових діях визначених вимогою ст. 1 Закону України "Про оборону України") на лінії саме бойового зіткнення з противником (в розумінні роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 13.08.2024 №220/13/6890 - наявне в матеріалах судової справи та надавалось з відзивом) на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) як то визначено вимогами Постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

28.10.2024 до суду від представника відповідача 2 (ВЧ НОМЕР_4 ) надійшли додаткові пояснення (вх. № 49228), у яких останній зазначає, що доводи позивача про відсутність виплат протягом тривалого часу (2022-2024 роки) не відповідають дійсності, оскільки позивачу виплачувалась додаткова грошова винагорода відповідно до виконуваних ним завдань за весь оспорюваний ним період часу, що підтверджується картками особового рахунку та наказами командира військової частини про нарахування додаткової грошової винагороди з додатками до них. Також, позивач дійсно отримав поранення за обставин безпосередньої участі у бойових діях, але в інший період часу, ніж ставить у вимогу в своєму позові, а саме 03.05.2024, крім того, сам факт отримання поранення не являється беззаперечним підтвердженням участі особи у бойових діях та виконання завдань, за які передбачена додаткова грошова винагорода, збільшена до 100 000 грн. Крім того, на теперішній час до медичної служби військової частини позивачем надано документи на підтвердження проходження ним стаціонарного лікування у період часу з 15.07.2024 по 29.07.2024, у зв`язку із чим, додаткова грошова винагорода, збільшена до 100 000 грн, за вказаний період часу, йому буде нарахована та виплачена у наступному місяці.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 25.02.2022 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_4 (а.с.45).

Наказом ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 10.08.2024 №224, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_4 та знято з усіх видів забезпечення (а.с.52 зворот).

Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що видана командиром ВЧ НОМЕР_4 сержанту ОСОБА_1 , він дійсно в період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_4 (а.с.16).

Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою ВЧ НОМЕР_4 № 206 від 20.05.2024, сержант ОСОБА_1 «03» травня 2024 року одержав: вибухову травму. Проникаюче осколкове поранення грудної клітини. Множинні вогнепальні осколкові поранення обох верхніх кінцівок, дотичне поранення брови, осколкове поранення лівого ока. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_4 на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 від 30.04.2024 №529ДСК/ОКП в районі населеного пункту АДРЕСА_5 (а.с.13).

Відповідно до наказу ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 13.06.2024 №166, сержант ОСОБА_1 вибув у відпустку для лікування з 12.06.2024 по 11.07.2024 (а.с.50).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1567/2237, позивач знаходився у стаціонарному лікуванні з 15.07.2024 по 29.07.2024 (а.с.24).

Разом з цим, у період з 30.07.2024 по 08.08.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні після поранення у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР. Зазначена обставина не заперечується відповідачем 2 та підтверджується відповідною довідкою ВЧ НОМЕР_4 від 15.08.2024 (а.с.12).

Вважаючи, що при звільненні позивачу протиправно не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. за період з 26.03.2022 по 17.07.2022, 21.07.2023 по 28.07.2023, 28.07.2023 по 23.10.2023, 05.11.2023 по 22.12.2023, 04.01.2024 по 25.02.2024, 27.03.2024 по 02.05.2024 та додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди 12.06.2024 по 11.07.2024, 15.07.2024 по 29.07.2024, 30.07.2024 по 08.08.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

При цьому, згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закону 1991 №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених постановою №168, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів (п. 2-1 Постанови №168).

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29 (Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.

Пунктом 3 Окремого доручення передбачено, що райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Суд бере до уваги бере до уваги, що згідно довідки військової частини НОМЕР_4 позивач у періоди з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Донецькій та Запорізькій областях (а.с.16).

В довідці зазначена підстава:

бойове розпорядження командувача оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 11.03.2022 №313/ОУВ/99т, бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 : №71 дск від 09.07.2023, №114/ш/дск від 15.08.2023, №138/ш/дск від 01.09.2023, від 01.10.2023. №177/ш/ДСК, від 01.11.2023 №214 /ш/дск, №244/ш/дск від 01.12.2023, №12/дск від 01.01.2024; від 01.02.2024 №140/ДСК, від 01.02.2024 №1563/140дск, від 01.04.2024 №1563/415/дск, від 01.05.2024 №1563/499/дск;

журнал бойових дій військової частини НОМЕР_4 . обліковий номер: №1/ДСК від 24.02.2022, №88/ДСК від 06.04.2022, №3/ДСК від 30.05.2022, №535/ДСК від 30.06.2022, №281/ДСК від 27.04.2023, №85/ш/ДСК від 01.08.2023, від 01.09.2023 №488ДСК, від 15.01.2024 №34.

На думку суду вказані документи підтверджують, що позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Донецькій та Запорізькій областях.

В той же, відповідач 2 зазначає, що така довідка не визначає підстави та розмір нарахування додаткової винагороди передбаченої Постановою №168.

Форма довідки військової частини НОМЕР_4 затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 "Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України" та є підставою для отримання статусу учасника бойових дій.

Відповідач 1 у своєму відзиві зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували безпосередню участь позивача саме у бойових (спеціальних) діях на лінії бойового зіткнення з противником, а відтак відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди згідно з Постановою №168.

З такими висновками суд не погоджується, з огляду на наступне.

На думку суду, аналіз наведених норм Постанови №168 дає підстави для висновку, що встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 грн. винагороди.

Зокрема, право позивача на отримання винагороди підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_4 (а.с.16).

Позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 грн. винагороди за вказані у довідці періоди, а саме: з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024.

Довідка військової частини НОМЕР_4 видана на підставі бойового розпорядження командувача оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 11.03.2022 №313/ОУВ/99т. бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 : №71 дск від 09.07.2023, №114/ш/дск від 15.08.2023, №138/ш/дск від 01.09.2023, від 01.10.2023. №177/ш/ДСК, від 01.11.2023 №214 /ш/дск, №244/ш/дск від 01.12.2023, №12/дск від 01.01.2024; від 01.02.2024 №140/ДСК, від 01.02.2024 №1563/140дск, від 01.04.2024 №1563/415/дск, від 01.05.2024 №1563/499/дск; журналу бойових дій військової частини НОМЕР_4 , обліковий номер: №1/ДСК від 24.02.2022, №88/ДСК від 06.04.2022, №3/ДСК від 30.05.2022, №535/ДСК від 30.06.2022, №281/ДСК від 27.04.2023, №85/ш/ДСК від 01.08.2023, від 01.09.2023 №488ДСК, від 15.01.2024 №34.

Матеріали справи не містять спростувань щодо зазначеної довідки.

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України вказує, що виплата винагороди до 100000 грн. здійснюється військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тобто підставою є прийняття участі у відповідних заходах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є верховенство права.

При цьому, принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права.

Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини.

У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Так, Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22.09.2005 року №5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абз.2 пп.5.4 п. 5 мотивувальної частини).

Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування

Також у рішенні в справі "The Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів.

Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини.

На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Суд бере до уваги, що постанова КМУ №168 передбачає, що виплата додаткової винагороди до 100 000 грн. здійснюється на підставі наказів командирів, при цьому, умовою для такої виплати є безпосередня участь у певний період у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи саме в районах здійснення зазначених заходів.

Матеріалами справи підтверджується безпосередня участь позивача у період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024 у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи саме в районах здійснення зазначених заходів.

Водночас, на позивача не може бути покладено тягар негативних наслідків за недотримання однією із військових частин встановленої вимоги, позаяк цим порушуватиметься суть гарантованого законом права позивача на отримання належного йому грошового забезпечення у повному обсязі.

Суд зауважує, що відповідно до картки особового рахунку позивача (а.с.42-44), позивачу нараховувалась додаткова винагорода із розрахунку 100000 грн., зокрема у березні 2022 року, липні 2023 року, серпні 2023 року, вересні 2023 року, однак, виплати здійснені не у повному обсязі.

Також, пунктом 1 Постанови №168 установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

У спірний період позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення, що підтверджується відповідними виписками, наказами та не заперечується відповідачем 2, у такі періоди:

з 12.06.2024 по 11.07.2024 (відпустка по лікуванню після поранення),

з 15.07.2024 по 29.07.2024 (стаціонарне лікування у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР),

з 30.07.2024 по 08.08.2024 (стаціонарне лікування у КНП «Міська лікарня №8» ЗМР).

На думку суду, аналіз наведених норм Постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Відповідно до Довідки ВЛК №156 від 12.06.2024, травма, поранення, отримані сержантом ОСОБА_1 03 травня 2024 року пов`язані з захистом Батьківщини, травма важка (а.с.11).

Таким чином, позивач має право на додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн. за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення.

Суд зазначає, що відповідно до картки особового рахунку позивача (а.с.44 зворот), позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода із розрахунку 100000 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення.

Суд зауважує, що військова частина НОМЕР_4 знаходиться на забезпеченні та у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , у тому числі з питання виплати грошового забезпечення позивачу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом:

визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з розрахунку 100 000 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум;

визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з 12.06.2024 по 11.07.2024, 15.07.2024 по 29.07.2024, 30.07.2024 по 08.08.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я;

зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я, з 12.06.2024 по 11.07.2024, з 15.07.2024 по 29.07.2024, з 30.07.2024 по 08.08.2024.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки жодного правового значення для правильного вирішення справи не мають.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ); Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з розрахунку 100 000 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 26.03.2022 по 17.07.2022, з 21.07.2023 по 24.07.2023, з 28.07.2023 по 23.10.2023, з 05.11.2023 по 22.12.2023, з 04.01.2024 по 25.02.2024, з 27.03.2024 по 02.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з 12.06.2024 по 11.07.2024, 15.07.2024 по 29.07.2024, 30.07.2024 по 08.08.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці за станом здоров`я, з 12.06.2024 по 11.07.2024, з 15.07.2024 по 29.07.2024, з 30.07.2024 по 08.08.2024.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.12.2024.

Суддя Ю.В. Калашник