Справа № 580/10984/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 грудня 2024 року справа № 580/10984/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Рідзель О.А., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (із врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року, яка прийнята у справі № 826/6453/18), а саме із безпідставним застосуванням у період з 27.07.2021 по 19.05.2023 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, для визначення розмірів складових грошового забезпечення;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (із врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року, яка прийнята у справі №826/6453/18), а саме із застосуванням у період з 27.07.2021 до 31.12.2021 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, із застосуванням у період з 01.01.2022 до 31.12.2022 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, із застосуванням у період з 01.01.2023 до 19.05.2023 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, а також виплату недоотриманих сум грошового забезпечення (процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, премії)) та недоотриманих сум інших виплат, проведених у зв`язку зі звільненням зі служби.

Ухвалою від 11.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк 10 днів з дня вручення копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті недоліки шляхом надання суду доказів сплати судового збору та заяви про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

03.12.2024 представник позивач подав суду заяву про поновлення строку звернення в суд.

Зазначено, що відповідач має юридичну адресу у Донецькій області, м. Сєвєродонецьк, територія якого є тимчасово окупованою, відтак відповідач немає постійного місця дислокації, а фінансовий відділ знаходився за іншим місцем від того де позивач виконувала обов`язки військової служби, що унеможливлювало отримання інформації про розмір грошового забезпечення при проходженні військової служби.

При звільненні грошового атестату чи інших документів з яких можна було встановити розмір посадового окладу та окладу за військовим званням відповідачем не було надано. Тому звільнившись з військової служби позивачем було направлено заяву до відповідача з проханням надати грошовий атестат та довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період служби. Про порушення свої прав позивач дізнався з відповіді, отриманої 06.10.2024, оскільки при отриманні грошового забезпечення позивачу не було відомо, які саме нарахування він отримував та спосіб їх визначення.

Також зазначено, що підставою для звільнення позивача з військової служби стало отримання поранення при захисту Батьківщини, у наслідок якої 25.08.2023 було встановлено діагноз двобічна хронічна сенсоневральна втрата слуху п`ятого ступеня (глухота).

Крім того, позовні вимоги у частині застосування у період з 27.07.2021 до 31.12.2021 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, із застосуванням у період з 01.01.2022 до 31.12.2022 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 виникли до 19.07.2022, відтак редакція статті 233 КЗпП України до вказаного період слід застосовувати у редакції, що діяла до 19.07.2022.

Вирішуючи вищевказану заяву та питання відкриття провадження, суд зазначає таке.

На підставі п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції до 19.07.2022) було визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до ч.2 ст.233 КЗпП України та викладено її у такій редакції: Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)..

Таким чином, у даній правовій ситуації перебіг тримісячного строку звернення до суду, установленого ч.2 ст.233 КЗпП України, має обчислюватись з моменту набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, тобто з 19.07.2022.

Отже, з 19.07.2022 законодавцем змінено правове регулювання строку звернення з позовом до суду у справах про стягнення належних працівникові сум, зокрема, й заробітної плати, а саме: встановлено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд зазначає, що позивач просить здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 27.07.2021 по 19.05.2023.

Однак, позивач виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 06.10.2023.

Разом з тим, позов поданий в суд 05.11.2024, тобто з пропуском встановленого ст.233 КЗпП України (у редакції з 19.07.2022) строку звернення в суд.

Отже, на переконання суду, позивач пропустив строк звернення в суд з цим позовом.

Суд також враховує висновки Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2023 року у справі №160/5468/23, в якій зазначив, що до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (рішення від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 13.05.1997 № 1-зп, від 05.04.2001 № 3-рп/2001), Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22) дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону № 2352-IX) тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

З огляду на вказане, Верховний Суд вказав, що право позивача на звернення до суду, відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022), не обмежене будь-яким строком у разі виключення позивача зі списків особового складу до 19.07.2022 (внесення змін у ст.233 КЗпП України).

Оскільки позивач звільнена зі служби 06.10.2023, на неї безумовно поширюються вимоги ст.233 КЗпП України у редакції від 19.07.2022, яка передбачає тримісячний строк звернення в суд з позовом з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд також вважає необґрунтованими доводи позивача, що вона дізналась про суми нарахованого грошового забезпечення з листа відповідача, що отриманий 06.10.2024, оскільки грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі розмір відомий особі, яка його отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові грошового забезпечення, його обрахунок, та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий розрахунок чи розрахунок складових.

Отже, з дня отримання виплати, працівник (службовець) вважається таким, що повинен дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на наведені вище висновки, суд дійшов висновку, що отримання позивачем 06.10.2024 листа від 30.09.2024 вих.№1/809 не може змінювати момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, з якого він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата прямо не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку

Суд також зазначає, що відповідно до п.11 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України 22 травня 2017 року №280 (далі Правила №280), Грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, зокрема, у випадках звільнення зі служби з виключенням зі списків особового складу військової частини.

На підставі п.11.2 Правил №280 на грошовому атестаті зазначаються:

у пункті 1 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) розмір окладу за військовим званням і виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено (у цьому та наступних пунктах грошового атестата назва місяця записується словом);

у пункті 2 тарифний розряд за останньою займаною посадою, розмір посадового окладу та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено;

у пункті 3 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - розмір надбавки за вислугу років та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено. Також записується вислуга років для отримання надбавки за вислугу років (у тому числі з пільговою вислугою) і зазначається станом на 01 число місяця, наступного за місяцем видачі грошового атестата. Наприклад: Обчислена на 01 січня 2019 року вислуга років становить: немає років немає місяців та сім днів або: Обчислена на 01 січня 2019 року вислуга років становить: сім років сім місяців сім днів з пільговою вислугою: дев`ять років дев`ять місяців дев`ять днів. Записи про обчислення вислуги років на пільгових умовах здійснюються військовослужбовцям, які мають право на таку вислугу років;

у пункті 4 (підпункти 4.1 - 4.7) - виплачені щомісячні додаткові види грошового забезпечення; назва виплати, яку отримував військовослужбовець за час виконання обов`язків за посадою, їх розмір та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено;

у пункті 5 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) (підпункти 5.1 - 5.3) - виплачені одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З урахуванням викладеного, позивач при звільненні зі служби отримала грошовий атестат.

Отже, позивач, отримавши грошовий атестат, була обізнана з розміром грошового забезпечення.

Стосовно доводів позивача про встановлено діагноз двобічна хронічна сенсоневральна втрата слуху п`ятого ступеня (глухота), суд зазначає, що відповідно до виписного епікризу №11561, позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 23.08.2023 до 29.09.2023.

Доказів неможливості подання позову у період з 30.09.2023 суду не надано.

Тому суд дійшов висновку, що заява представника позивача від 03.12.2024 про поновлення строку звернення в суд є необґрунтованою.

Згідно з ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Одночасно суддя звертає увагу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.2-20, 122, 123, 160-161, 169, 237, 241-246, 256, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 від 03.12.2024 (вх. від 03.12.2024 №56811/24) про поновлення строку звернення в суд.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення недоліків.

4. Копію ухвали направити позивачу.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ