Справа № 580/10213/24
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року справа № 580/10213/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Черкаській області (далі позивач) з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 17746,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач має непогашений податковий борг на загальну суму 17746,20 грн, який позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивач не враховував сплату відповідачем податкових зобов`язань за платіжними дорученнями від 17.05.2016 №№ 14, 15, які прийняті уповноваженим банком до виконання, про що свідчить відповідна відмітка. Проте, з незрозумілих причин, останнім не проведено операцію по перерахуванню коштів до бюджету, при цьому, на розрахунковому рахунку відповідача у банку як на момент подання платіжного доручення до банку, так і надалі були наявні кошти у сумі 5031,87 грн, що підтверджується відповідною довідкою банку.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи відповідача, які викладені у відзиві є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення, а посилання відповідача на платіжні доручення від 17.05.2016 необгурнтованим, оскільки вищенаведені платіжні доручення до періоду виникнення боргу відношення не мають, оскільки позовні вимоги охоплюються періодом з 21.12.2019 по 19.11.2020, а згідно даних інтегрованої картки платника податків, кошти, сплачені відповідно до платіжних доручень від 17.05.2016 не зменшують розмір заявлених позовних вимог у справі.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи позивача, які викладені у відповіді на відзив є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення, оскільки пунктом 129.6 ст. 129 Податкового Кодексу України (у редакції, яка діяла на момент сплати зазначених задекларованих зобов`язань) визначено, що у разі вини банку «платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.». Отже, на думку відповідача, усі штрафні санкції, які були нараховані на базі «недоплати» єдиного податку в травні 2016 року є незаконними. Також відповідачем вказано, що податкова вимога на час подання позову - жовтень 2024 року вже втратила термін позовної давності 3 роки, і не може бути витребувана з відповідача.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку як платник податків і зборів.

Частиною першою статті 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпункт 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем обліковується непогашений податковий борг перед бюджетом у сумі 17746,20 грн, зокрема, по єдиному податку з фізичних осі, який виник згідно наступних документів:

- податкового повідомлення-рішення від 11.10.2019 № у сумі 5518,96 грн. з урахуванням сплати в сумі 762,36 грн;

- податкової декларації № від 06.02.2020 по строку сплати 20.02.2020 у розмірі 2445 грн;

податкової декларації №21105494 від 06.05.2020 по строку сплати 22.05.2020 року у розмірі 2845 грн;

- податкового повідомлення-рішення від 22.04.2020 № у сумі 1425,94 грн;

- податкової декларації №32250494 від 17.08.2020 по строку сплати 01.07.2020 у розмірі 1709 грн;

- податкової декларації №45358414 від 19.11.2020 по строку сплати 19.11.2020 у розмірі 4170 грн.

Залишок несплаченої пені відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України складає 394,66 грн.

Положеннями п. 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пунктів 87.1 - 87.2 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 95.1 ст. 95 ПК України регламентовано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 ст. 95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 59.4 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що контролюючим органом на адресу відповідача направлена податкова вимога форми Ф від 28.05.2019 №7084-17 на суму 9657,39 грн.

Посилання відповідача на те, що податкова вимога на час подання позову - жовтень 2024 року вже втратила термін позовної давності 3 роки, і не може бути витребувана з відповідача не приймається судом до уваги, оскільки згідно п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Не обґрунтованим є посилання відповідача на платіжні доручення від 17.05.2016 необгурнтованим, оскільки вищенаведені платіжні доручення до періоду виникнення боргу відношення не мають, оскільки позовні вимоги у цій справі на суму податкового боргу 17746,20 грн охоплюються періодом саме з 21.12.2019 по 19.11.2020.

Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем у встановлені законодавством строки податкового боргу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення коштів з відповідача в рахунок погашення податкового боргу у сумі 17746,20 грн та вважає їх такими, що підлягають до задоволення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь бюджету податковий борг у сумі 17746 (сімнадцять тисяч сімсот сорок шість) грн 20 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ