Справа № 240/23088/24
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/23088/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Федорчук Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Позивач 25.11.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іванни Михалюк від 15.11.2024 ВП №76559841 в частині стягнення з ТУ ДСА України в Житомирській області виконавчого збору виконавчого збору та виконавчих витрат у загальному розмірі 32135,87 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що на виконання рішення суду від 20.11.2023 у справі № 240/15439/23 Територіальним управлінням ДСА України в Житомирській області здійснено перерахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за квітень 2023 року, виходячи з встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн. з урахуванням раніше виплачених сум, що становить 45326,16 грн, тобто територіальне управління добровільно виконало дане рішення в частині нарахування суддівської винагороди ОСОБА_1 за квітень 2023 року до відкриття виконавчого провадження; згідно з п.3 ч.5 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; Наказом ДСА України від 12.02.2024 №61 затверджено паспорт бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів) на 2024 рік; гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом №1404-VIII, та особливості їх виконання встановлює Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI (далі Закон №4901-VI); держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган (ч.1 ст.2 Закону №4901-VI); ТУ ДСА України в Житомирській області за організаційно-правовою формою є державним органом влади, фінансування якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з ч.1 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII; відповідно до ч.1 ст.7 Закону №4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, здійснюється в порядку, встановленому Законом №1404-VIII, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом; при цьому, у головного розпорядника бюджетних коштів ДСА України наявна окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів), що підтверджується паспортом бюджетної програми на 2024 рік, затвердженого наказом ДСА України від 12.02.2024 року №61.

Позивач вважає, що в даному випадку виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI, а тому виконавчий збір на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується.

Ухвалою від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні 11.12.2024 з повідомленням учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.25-41), в якому просить відмовити в задоволенні позову і справу розглядати без участі відповідача та зазначає, що рішення у справі № 240/15439/23 є рішенням немайнового характеру та зобов`язує боржника вчинити певні дії, а не стягнення конкретно визначеного розміру суми боргу; п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ у цьому випадку застосуванню не підлягає; спірні постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження прийняті у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Учасники справи, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.268 КАС України, в судове засідання не прибули. Згідно ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Житомирським окружним адміністративним судом 20.11.2023 у справі № 240/15439/23 ухвалено рішення, яким зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суддівську винагороду за квітень 2023 року, обчисливши її розмір виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., та із врахуванням виплачених сум і з проведенням відповідних відрахувань загальнообов`язкових платежів.

Виданий 14.10.2024 Житомирським окружним адміністративним судом у справі № 240/15439/23 виконавчий лист, в якому боржником є Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, яке зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суддівську винагороду за квітень 2023 року, обчисливши її розмір виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., та із врахуванням виплачених сум і з проведенням відповідних відрахувань загальнообов`язкових платежів (далі - виконавчий лист № 240/15439/23), стягувачем 08.11.2024 поданий відповідачу для примусового виконання (а.с.35-36).

15.11.2024 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області винесено постанови ВП №76559841:

- про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 240/15439/23 (а.с.9);

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 135,87 грн (а.с.10);

- про стягнення виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн (а.с.11).

Позивач вважаючи вказані постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору протиправними, звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5).

В ст. 42 Закону № 1404-VIII зазначено:

"1. Кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

2. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

3. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті."

Щодо постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 135,87 грн.

Слід зауважити, що відповідач не заперечує проти визначеного у спірній постанові розміру мінімальних витрат виконавчого провадження і не обґрунтовує в позові в чому полягає протиправність постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

В розділі VI "Фінансування виконавчого провадження" Інструкції № 512/5 зазначено:

"1. Фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554.

2. Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення."

Таким чином, враховуючи наведені правові норми, встановлені обставини справи та те, що позивач не заперечує проти визначеного у спірній постанові розміру мінімальних витрат виконавчого провадження і не обґрунтовує в позові в чому полягає протиправність цієї постанови, суд вважає, що вона прийнята правомірно у відповідності до діючого законодавства.

Щодо постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн.

Протиправність вказаної постанови позивач обгрнтовує тим, що в даному випадку виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"№ 4901-VI, а тому виконавчий збір на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується.

В ст. 27 Закону № 1404-VIII зазначено:

"1. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

3. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

...

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

5. Виконавчий збір не стягується:

...

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Тобто, для вирішення питання про правомірність спірної постанови, суд повинен встановити чи здійснюється виконання рішення у справі № 240/15439/23 за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Суд звертає увагу, що рішенням у справі № 240/15439/23 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області зобов`язано вчинити дві дії:

- нарахувати ОСОБА_1 суддівську винагороду за квітень 2023 року, обчисливши її розмір виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., та із врахуванням виплачених сум і з проведенням відповідних відрахувань загальнообов`язкових платежів ;

- виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за квітень 2023 року, обчисливши її розмір виходячи із встановленого на 01 січня 2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., та із врахуванням виплачених сум і з проведенням відповідних відрахувань загальнообов`язкових платежів.

Суд зауважує, що виконанню рішення про зобов`язання виплатити позивачем стягувачу суддівську винагороду, яке здійснюється, як стверджує позивач, за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", передує виконання встановленого рішенням суду Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Житомирській області обов`язку нарахувати ОСОБА_1 суддівську винагороду за квітень 2023 року, і виконання рішення суду щодо такого зобов`язання ніяким чином не пов`язане з тим, що виплата нарахованих коштів здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Це твердження підтверджується і тим, що, як вбачається з позовної заяви і доданих до неї документів (а.с.12), нарахування позивачем ОСОБА_1 суддівської винагороди за квітень 2023 року на виконання рішення суду відбулось до виділення Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Житомирській області додаткових коштів по програмі 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів".

Стягнення коштів по програмі 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" на користь стягувача не може відбутися до виконання боржником рішення суду про нарахування (визначення розміру) належних стягувачу коштів.

Звертаю увагу, що позивач вказує, що ним рішення суду добровільно виконано у частині нарахування суддівської винагороди за квітень 2023 року, тобто такому виконанню ніяким чином не перешкоджало те, що виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Отже, державний виконавець повинен був винести, відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII, одночасно з постановою від 15.11.2024 про відкриття виконавчого провадження №76559841 постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки не було в даному випадку підстав для застосування п.3 ч.5 ст. 27 Закону № 1404-VIII.

Таким чином, перевіривши в межах доводів позовної заяви спірні рішення на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що вони прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог та приписи ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 3028,00 грн (а.с.6), не підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Відносно твердження позивача про добровільне виконання ним рішення суду, звертаю увагу на ч. 9 ст 27 Закону № 1404-VIII, відповідно до якої виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області (вул. Мала Бердичівська, 23, м. Житомир, 10014, код 26278626) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (м-н Соборний, 1, м. Житомир, 10014, код 43315602) про знання протиправними та скасування постанов.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Семенюк