Справа № 487/8060/24
Суддя: Притуляк І. О.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/8060/24
Провадження № 2-а/487/62/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі

головуючого судді - Притуляк І.О.,

за участю секретарів судового засідання - Поліщук І.В., Богатої А.І.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2024 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , за яким він просив скасувати Постанову №490 від 06.09.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпроАП України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив що, Постановою №490 від 06.09.2024, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КпроАП України, яке полягало у не уточненні своїх військово-облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у ТЦК та СП за місцем свого перебування або знаходження протягом 60 діб з 18 травня по 16 липня 2024 року та призначено стягнення у вигляді штрафу у сумі 25 500 грн..

В свою чергу, в обґрунтування наявності підстав для скасування постанови, ОСОБА_1 вказує, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 9 травня 2024 року, який набрав чинності 19 травня 2024 року, внесено зміни до ст. 210 КпроАП України, за змістом яких ст. 210 КпроАП України доповнено приміткою, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Зважаючи на вказане, вважає, що відповідач мав та має можливість отримати його персональні дані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи..

Крім того зазначив, що він є ФОП, та у податкових та банківських реєстрах є всі відомості щодо його особистих даних.

У зв`язку із викладеним, посилаючись на Примітки до ст. 210 КпроАП України, просив Постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою судді від 23.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

16 жовтня 2024 року, представником ІНФОРМАЦІЯ_2 Сафроновим С.Ю. подано відзив на позовну заяву, у якому останній проти позовних вимог заперечив, зазначивши на безпідставність заявлених позовних вимог та правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпроАП України, а також правомірність дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з відповідними змінами, визначено способи, якими громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України зобов`язані уточнити протягом встановленого 60 денного строку свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 здійснював звірку даних 18.08.2024 року о 13:56 год. при особистій явці у ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак граничний строк, який становив 60 днів з дня набрання чинності Законом України № 3633-1Х від 11.04.2024 року в який він зобов`язаний був уточнити свої персональні дані, минув 16.07.2024 року. Таким чином він, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних не скористався, порушив правила військового обліку і вчинив порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу.

Також зазначив, що примітка до ст. 210 КпроАП України не може бути застосована в даному випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме Позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є Позивач.

Також зазначив, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, взаємодіє з шістьма іншими реєстрами: реєстр Державної податкової служби, реєстр Мін`юсту, реєстр Державної реєстрації актів цивільного стану, реєстр Державної судової адміністрації, реєстр Державної прикордонної служби та реєстр Міністерства освіти і науки. При цьому, жодна з цих баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти в межах наданого доступу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, що підтверджується відповідним витягом з додатку «Резерв +».

Відповідно до протоколу від 23.08.2024 року № 530 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210 КпроАП України, 23.08.2024 року о 16 год. 00 хв., ОСОБА_1 не виконав обов`язок щодо уточнення своїх облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження протягом 60 діб з 18 травня по 16 липня 2024 року, чим порушив вимоги ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

06.09.2024 року, т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено Постанову №490, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 25500,00 грн.

У відповідності до вищезазначеної постанови, 23.08.2024 року о 16 год. 00 хв. було виявлено адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_1 не виконав обов`язок щодо уточнення своїх облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження протягом 60 діб з 18 травня по 16 липня 2024 року, чим порушив вимоги ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст. 9 КпроАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КпроАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КпроАП України встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КпроАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ч.3 ст.210 КпроАП України порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до абз. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. №3543-XII ( далі - Закон №3543-XII), особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

24.02.2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 235 КпроАП України передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з абз. 6 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

18.05.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку№3633-ІХ від 11.04.2024.

Цим Законом положення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Так, абз.4 п.п.1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно), а саме: шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання; шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Разом з тим, ОСОБА_1 у встановлені законом строки та способи свої військо-облікові дані не уточнив й відповідно доказів на спростування вказаного суду не надав, при цьому у своїх письмових поясненнях які містяться у протоколі №530 від 23.08.2024 року, зазначив що дійсно у встановлений законом строк не оновив свої військово-облікові дані.

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КпроАП України, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він в порушення описаних вище норм законодавства України не виконав обов`язок щодо уточнення своїх облікових даних.

Таким чином, суд критично ставиться до доводів позивача стосовно того, що він не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, оскільки Приміткою до ст. 210 КпроАП України, визначено, що положення статей 210, 210-1 КпроАП України, не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів. Відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

При цьому, суд звертає увагу, що жодна з вищезазначених баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти.

Зокрема, на підтвердження можливості отримання Відповідачем відомостей про його фактичне місце проживання, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти, ОСОБА_1 , зазначив, що подана ним до ГУ ДФС в Миколаївській області - Податкова декларація платника ЄПФОП, містить вказані відомості.

Разом з тим, позивачем не надано відомостей з урахуванням яких, можна встановити, що вказана Декларація входить до переліку документів, які перебувають у розпорядженні держателя Єдиного державного реєстру призовників.

Крім того, встановлено що адреса електронної пошти, яка зазначена в роздрукованій та долученій до матеріалів справи, копії Декларації платника ЄПФОП ОСОБА_1 не збігається з адресою електронної пошти яка була зазначена у додатку «Резерв+».

Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КпроАП України підтверджується належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За загальним правилом, визначеним частиною 2 статті 33 КпроАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як встановлено судом, позивач обґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності відповідачем, водночас останнім не доведено необхідності застосування до позивача стягнення у максимальному розмірі, визначеному частиною 3 статті 210 КпроАП України.

Згідно зі ст. 34 КпроАП України, обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Беручи до уваги конкретні обставини вчиненого позивачем правопорушення, факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей (що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою від 22.08.2024 року №10298), відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне зменшити розмір застосованого до позивача штрафу до мінімального, передбаченого частиною 3 статті 210 КпроАП України, такий розмір стягнення, на думку суду, відповідатиме обставинам справи.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і зменшення розміру штрафу, застосованого до позивача, з тисячі п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Змінити захід стягнення - штрафу, накладений на ОСОБА_1 за Постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 №490 від 06.09.2024, зменшивши його розмір до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 09.12.2024 року

Головуючий суддя: І.О. Притуляк