Справа № 120/2770/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2770/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

09 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

1. 30.08.2024 ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою заява в якій просить:

1.1. Визнати протиправними дії, вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.05.2024 по справі №120/2770/24;

1.2. Постановити окрему ухвалу в порядку передбаченому статтею 249 КАС України і направити її до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

2. Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначає, що після набрання законної сили рішенням у справі № 120/3578/24, починаючи з 01 лютого 2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснило перерахунок пенсії відповідно до нової довідки від 26.02.2024 №ХЛ 61153 про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023, однак, всупереч рішенню у даній справі, припинив виплату нарахованої індексації, обмежив виплату пенсії максимальним розміром. На підтвердження зазначеного факту надав розрахунки пенсії від 05.08.2024 станом на 01.03.2024, на 01.07.2024 та на 01.08.2024.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Окремою ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.06.2024 вказану заяву задоволено, постановлено:

3.1. Зобов`язати керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вжити заходів належного реагування щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення суду від 10.05.2024 у справі № 120/2770/24.

3.2. Про вжиті Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області заходи повідомити Вінницький окружний адміністративний суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24.09.2024 скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні зазначеної заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого постановлення окремої ухвали.

5. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі №120/2770/24, Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.03.2023 становить 31131,97 грн та донараховано стягувачу кошти в сумі 6000,00 грн за період з 01.03.2024 по 30.06.2024 що підтверджується розрахунком на доплату.

6. Розрахунок проведено за період з 01.03.2024 по 30.06.2024 та нараховано індексацію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185.

7. Станом на 01.07.2024 розмір пенсії стягувача обчислюється на виконання рішення суду №120/3578/24.

8. Отже, на думку відповідача, Головним управлінням виконано рішення суду від 10.05.2024 у справі № 120/2770/24 в межах покладених зобов`язань та відповідно до наданих чинним законодавством повноважень.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

9. Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.05.2024 адміністративний позов задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплачувати ОСОБА_1 з 01.03.2024 пенсію з урахуванням нарахованої індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", без її обмеження максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

10. Рішення суду набрало законної сили та 17.06.2024 позивачу видано виконавчі листи.

11. Відтак, обсяг обов`язків покладених на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням суду у справі № 120/2770/24 охоплював вчинення дій спрямованих на перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 без її обмеження максимальним розміром, в тому числі із нарахованою індексацією згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185.

12. Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, з 01.03.2024 по 30.06.2024 відповідачем у справі, на виконання рішення суду у справі №120/2770/24, здійснено перерахунок пенсії позивача, без її обмеження максимальним розміром, в тому числі із нарахованою індексацією згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185.

13. Разом із тим, 16.07.2024 набрало законної сили рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі №120/3578/24, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023, відповідно до нової довідки від 26.02.2024 №ХЛ 61153 про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із врахуванням відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

14. На виконання цього рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснило з 01.02.2023 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до нової довідки від 26.02.2024 №ХЛ 61153 про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

15. Внаслідок здійсненого перерахунку, станом на 01.03.2024 загальний розмір пенсії позивача склав 37573,13 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії - 36073,13 грн.

16. Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.08.2024 №10798-9834/Я-02/8-0200/24 заявника повідомлено, що після виконання судового рішення у справі за №120/3578/24 виплата пенсії проводиться в розмірі визначеному на дату, з якої рішенням суду зобов`язано здійснити її перерахунок без обмеження максимальним розміром, а саме з 01.02.2023 36073,13 грн.

17. Відтак, починаючи з 01 березня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області без достатніх на те підстав нараховує пенсію позивачу з обмеженням її максимальним розміром, без нарахованої індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185, всупереч прийнятому рішенню суду від 10.05.2024 у справі №120/2770/24.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Відповідно до статті 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

19. Згідно з частиною 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

20. Аналогічні норми передбачені статтею 14 КАС України.

21. Крім того, в силу приписів статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

22. В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

23. Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

24. В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

25. Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

26. Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

27. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

28. Ухвалою суду від 24.09.2024 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неналежного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі № 120/2770/24 з підстав, наведених у мотивувальній частині ухвали суду.

29. З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

30. Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

31. Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

32. Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

33. Висновки суду у справі щодо перерахунку пенсії без її обмеження максимальним розміром є обов`язковими для відповідача не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням позивача, включаючи подальші перерахунки пенсії.

34. Відтак, відповідач не має права повторно обмежувати максимальним розміром розмір пенсії позивача, тобто знову вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними.

35. Відповідно рішення суду у цій справі також включає в себе подальші перерахунки та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

36. Таким чином апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача на виконання рішення суду, які полягають в обмеженні розміру пенсії позивача з 01.03.2024 є протиправними, оскільки полягають у порушенні процесуального обов`язку, який передбачений статтею 370 КАС України, суперечать завданню адміністративного судочинства та мають наслідком породження нових спорів у сфері соціального захисту населення.

37. Статтею 383 КАС України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

38. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

39. Відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

40. Отже, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

41. Враховуючи встановлену судом першої інстанції в ухвалі суду від 24.09.2024, протиправність дій пенсійного органу під час перерахунку та виплати пенсії позивача на виконання рішення суду від 10.05.2024 у справі № 120/2770/24 в частині не виконання рішення суду та обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 01.03.2024, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були наявні підстави постановити окрему ухвалу та направити її керівнику Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вжиття відповідних заходів реагування щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення суду від 10.05.2024 у справі № 120/2770/24.

42. На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність постановлення зазначеної окремої ухвали, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

43. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

44. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

45. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

46. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

47. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

48. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

49. Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а окрема ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.