Справа № 560/8463/24
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8463/24
РІШЕННЯ

іменем України

09 грудня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову під час мобілізації ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зарахування ОСОБА_1 (по стройовій частині) № 129 від 02.05.2024 (пункт 2);

- припинити проходження ОСОБА_1 військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з моменту набрання рішенням законної сили;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що представники ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомили позивача про необхідність невідкладного уточнення облікових даних та, надалі, про те, що для заповнення даних слід пройти медичний огляд. Після проходження останнього, позивача повідомили, що він уже військовослужбовець, призваний по мобілізації. Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №129 від 02.05.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 призначений на посаду стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта №80) (ВОС 100915П) та вважається таким, що призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, зарахований на всі види забезпечення.

Позивач вказує на порушення його прав у зв`язку неправомірністю та безпідставністю його мобілізації в цілому, а також з огляду на те, що до видання наказу про зарахування до особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 було перевищено надані повноваження та допущено інші (самостійні) порушення встановленого законом порядку дій.

До суду надійшов відзив, в якому Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України просить відмовити в задоволенні вимог позивача. Зазначає, що при здійсненні оновлення облікових даних військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено відсутність у позивача підстав для відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Тому факт призову позивача на військову службу за мобілізацією є таким, що відповідає статтям 17, 65 Конституції України, а також положенням Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Звертає увагу на те, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №129 від 02.05.2024 (по стройовій частині) про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 є актом індивідуальної дії, тобто, актом одноразового застосування. Як наслідок, станом на час вирішення справи, спірний наказ вичерпав свою дію внаслідок зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Зазначає, що сам факт сповідування особою певної релігії не звільняє її від виконання конституційного обов`язку захисту Батьківщини, що встановлений статтею 65 Конституції України.

До суду надійшов відзив, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 просить відмовити у задоволені позову. Зазначає, що жодні релігійні переконання не можуть бути підставою для ухилення громадянина України, визнаного придатним до військової служби, від мобілізації. Постановою ВЛК позивач визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я, підстави для відстрочки від призову на військову службу, зазначені у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відсутні. Тому дії ІНФОРМАЦІЯ_1 з призову позивача на військову службу під час мобілізації є діями, вчиненими на виконання приписів чинного законодавства і не можуть бути визнані протиправними. Та обставина, що виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина і цей громадянин належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю, не визначено статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" підставою для відстрочки від призову саме під час мобілізації. Чинне законодавство надає право на заміну альтернативною (невійськовою) службою виключно строкову військову службу, але не військову службу за призовом під час мобілізації. Зазначає, що наразі в Україні, не здійснюється призов на строкову військову службу, а здійснюється призов на військову службу під час мобілізації, які за змістом частини 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", є окремими та різними видами військової служби, заміна військової служби за призовом під час мобілізації альтернативною (невійськовою) службою неможлива в силу відсутності відповідних норм.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.06.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.06.2024 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 за результатами проходження військово-лікарської комісії визнаний придатним до військової служби (лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.05.2024 №6/3874).

Згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 01.05.2024 №123 на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" з метою організованого та своєчасного виконання заходів безпосереднього планування та забезпечення заходів мобілізації, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що вибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлений до Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №129 військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та призначений на посаду стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта №80) (ВОС 100915П) вважається таким, що призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та зарахований на всі види забезпечення.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідачів щодо призову на військову службу під час мобілізації, звернувся до суду з цим позовом.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначають Конституція України, закони України №2232-XII від 25.03.1992 "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII), "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 7 статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Приписами статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави, за винятком цільової мобілізації.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошене проведення в Україні загальної мобілізації у зв`язку з оголошенням воєнного стану строком на 30 діб, який триває і до тепер.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

З урахуванням приписів частини 3 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок, зокрема, включає: взяття громадян на військовий облік; призов (направлення) на військову службу; дотримання правил військового обліку.

Пунктом 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, визначено, зокрема, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки визначені Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154).

Відповідно до пункту 8 Положення №154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Положеннями абзацу 11 пункту 9 Положення №154 визначено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють, зокрема, заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Абзацом 8 пункту 11 Положення №154 встановлено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують з визначеною періодичністю (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів.

Відповідно до пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Правила №1487), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема: 1) перебувати на військовому обліку; 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів; 4) проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, на відповідача, крім іншого, покладені обов`язки щодо здійснення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та організації проведення медичних оглядів військовозобов`язаних військово-лікарськими комісіями, а на позивача, як військовозобов`язаного, - проходити медичний огляд за рішеннями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За змістом частини 10 статті 1 Закону №2232-XII, в редакції на час існування спірних правовідносин, громадяни України, які приписані до призовних дільниць, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду, призову на військову службу; проходити медичний огляд; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 Правил №1487 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, військовозобов`язані повинні звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, звіряння облікових даних та проходження медичного огляду є складовими військового обов`язку громадян України.

Враховуючи зазначені норми законодавства, суд вважає, що відповідач правомірно направив позивача для проходження медичного огляду, та, після встановлення комісією придатності позивача до військової служби, видав наказ від 01.05.2024 №123 на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію", відповідно до якого з метою організованого та своєчасного виконання заходів безпосереднього планування та забезпечення заходів мобілізації, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що вибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлений до Військової частини НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд встановив відсутність доказів, які б підтверджували виконання ІНФОРМАЦІЯ_2 покладених на нього обов`язків з порушенням (перевищенням) повноважень, наданих законодавством, зокрема, застосування до позивача приводу для проходження медичного огляду та примусової доставки у військову частину.

З урахуванням приписів частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.05.2024, який міститься в матеріалах справи, не є доказом встановлення факту вчинення відповідачами кримінальних правопорушень щодо позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснюючи призов під час мобілізації ОСОБА_1 , діяв в межах покладених на нього повноважень, згідно з законодавством.

Щодо правомірності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зарахування ОСОБА_1 (по стройовій частині) №129 від 02.05.2024 (пункт 2), суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Тобто, мобілізацією є комплекс заходів, спрямованих на забезпечення можливостей держави здійснювати оборону в умовах відкритої збройної агресії російської федерації, зокрема, шляхом комплектування особовим складом підрозділів Сил оборони України.

Суд встановив, що при здійсненні оновлення облікових даних військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено відсутність у позивача підстав для відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, визначених статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Тому факт призову позивача на військову службу за мобілізацією є таким, що відповідає статтям 17, 65 Конституції України, положенням Закону №2232-ХІІ, а також статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) у військових частинах оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах).

Згідно з пунктом 3 глави 1 розділу ІІІ наказу МВС №73 "Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Національної гвардії України" особовий склад, який прибув по мобілізації, зараховується в день прибуття до списків особового складу військової частини.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ вказаного наказу МВС №73 зарахування до списків військової частини прибулих військовослужбовців проводиться наказом по стройовій частині в день прибуття особового складу до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є: для військовослужбовців - іменні списки команд, накази по особовому складу, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Суд встановив, що відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.05.2024 у складі команди до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України прибув солдат ОСОБА_1 .

На підставі положень пункту 3 глави 1 розділу ІІІ наказу МВС №73 "Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Національної гвардії України" вказаний особовий склад, який прибув по мобілізації, було зараховано до списків особового складу військової частини.

Отже, видання командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України наказу про зарахування позивача до списків особового складу військової частини є правомірним і таким, що виданий у межах повноважень командира військової частини, передбачених пунктом 12 Положення №1153/2008

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №129, згідно з яким військовозобов`язаний ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та призначений на посаду стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта №80) (ВОС 100915П) вважається таким, що призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та зарахований на всі види забезпечення, задоволенню не належить.

У позовній заяві позивач не вказав, в чому, за його думку, полягає протиправність зазначеного наказу та які норми законодавства порушені Військовою частиною НОМЕР_1 під час його виготовлення.

Перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, визначений статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

До вказаного переліку не включені військовозобов`язані, які мають право на альтернативну службу відповідно до Закону України від 12.12.1991 №1975-XII "Про альтернативну (невійськову) службу" (далі - Закон №1975-XII) (якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю).

Позивач не надав до суду доказу на підтвердження факту його звернення до відповідача з рапортом щодо неможливості проходження військової служби як такої, що суперечить його релігійним переконанням.

Дослідивши аргументи позивача, суд дійшов висновку, що звернення позивача з позовом до суду обумовлене його не бажанням проходити військову службу під час мобілізації через особисті релігійні переконання. Однак, після набуття ним статусу військовослужбовця Збройних Сил України правовідносини щодо проходження військової можуть бути припинені лише шляхом звільнення з військової служби, підстави та порядок якого визначені Законом №2232-XII та Положенням №1153/2008.

Тому підстави для задоволення позовних вимог про скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_2 про зарахування до списків особового складу відсутні.

Під час судового розгляду цієї справи відповідачі довели правомірність дій щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зарахування позивача до списків особового складу військової частини. Як наслідок, позовні вимоги про припинення проходження ОСОБА_1 військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволенню не належать.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі спростували, а позивач не підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, а тому, в їх задоволенні слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати розподілу не належать.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 )
Відповідачі:ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк