Справа № 580/4797/24
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4797/24 Суддя (судді) першої інстанції: Трофімова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лебединський насіннєвий завод» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту - 08.07.2024) за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Лебединський насіннєвий завод» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування індивідуального акту,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне акціонерне товариство «Лебединський насіннєвий завод» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.02.2024 №179/Ж10/31-00-07-03-02-20 форми «С», яким до Приватного акціонерного товариства «Лебединський насіннєвий завод» застосована пеня у сумі 1349559,25 грн за платежем 21081000: «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства».

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що події, що відбулись із вини контрагентів і які призвели до порушення граничних строків розрахунків, встановлених Національним банком України, виключають юридичну відповідальність за статтею 112 Податкового кодексу України. Введення в Україні воєнного стану на початковому етапі зумовило ускладнення транспортного сполучення між країнами, а обставини затримки з імпортом товару в Україну стали очевидними. Вважає, що контролюючим органом неправильно застосовано норми частини п`ятої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні цінності» щодо підстав для нарахування пені у період дії мораторію на період карантину, позаяк у переліку штрафних санкцій, що можуть бути застосовані до платника податків контролюючим органом, відсутні штрафні санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пені за період з 27.11.2022 до 30.11.2022 та 01.12.2022, а також з 26.01.2023 до 08.02.2023 за період дії карантину належить скасуванню та списанню.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що перевіркою встановлено порушення граничних термінів повернення коштів, що надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 15 днів та несвоєчасне отримання товару згідно з митними деклараціями із порушенням граничних термінів надходження товарів. Зазначає, що питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно Законом України «Про валюту і валютні операції», що не містить положень про звільнення осіб від відповідальності за порушення вимог цього закону у період дії карантину.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано правомірністю прийнятого відповідачем рішення. Зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин у справі. Наголошує, що пеня за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності не є штрафом, а є одним із різновидом пені, визначеної Податковим кодексом України, а тому на застосування такої пені у період допущення порушення строків розрахунків - поширюється мораторій, передбачений абз.11 п.52-1 підрозділу ХХ Перехідні положення» ПК України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 29.12.2023 № 523/Ж1 вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача з 29.12.2023 тривалістю 5 робочих днів.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача складений акт від 11.01.2024 № 19/Ж5/31-00-07-03-02-15/00388932 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Лебединський насіннєвий завод» з питань дотримання вимог валютного законодавства під час здійснення зовнішньоекономічних операцій за контрактами №LVAO 20-05/2 від 14.02.2020, № LNZ2021-2 від 25.06.2021, № AGRI-LNZ2022-4 від 15.05.2022 за період діяльності з 14.02.2020 до 11.05.2023 згідно з листом ДПС України від 02.01.2023 № 29/7/99-00-07-05-01-07, від 01.02.2023 № 2238/7/99-00-07-05-02-07, від 24.02.2023 № 4218/7/99-00-07-05-02-07 щодо інформації, наданої НБУ уповноваженими банками.

Перевірка проводилася з 29.12.2023 до 04.01.2024.

Перевіркою встановлено порушення частини третьої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні цінності» за контрактами № LVAO 20-05/2 від 14.02.2020 та № AGRI-LNZ2022-4 від 15.05.2022 щодо:

- несвоєчасного повернення коштів у розмірі 181 372,00 Євро (граничний термін надходження товару / повернення валютної виручки 24.01.2023) згідно з платіжним документом від 08.02.2023 № 4028224 на суму 1 051 240,00 Євро надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 15 днів (25.01.2023-08.02.2023);

- несвоєчасного повернення коштів у розмірі 487 500,00 Євро (граничний термін надходження товару / повернення валютної виручки 24.01.2023) згідно з платіжним документом від 08.02.2023 № 4028224 на суму 1 051 240,00 Євро надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 15 днів (25.01.2023-08.02.2023);

- несвоєчасного отримання товару у розмірі 436 800,00 доларів США (граничний термін надходження товару / повернення валютної виручки 27.11.2022) згідно з митними деклараціями від 30.11.2022 ІМ40 666U5 та ІМ40 667U4 на загальну суму 344 000,00 доларів США надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 3 дні (28.11.2022-30.11.2022);

- несвоєчасного отримання товару у розмірі 92 800,00 доларів США (граничний термін надходження товару / повернення валютної виручки 27.11.2022) згідно з митною декларацією від 01.12.2022 ІМ40 785U2 на загальну суму 172 000,00 доларів США надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 1 день (01.12.2022).

За іншими контрактами, що перевірялися контролюючим органом, порушень не встановлено.

29.01.2024 позивач подав заперечення на акт перевірки і зазначив, що пункт 3 акту перевірки та додаток № 1-ІМ містять помилкові дані щодо порушення строків. Позивач вважає, що в силу частини першої статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний початок. Перевіркою не враховано, що відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні цінності» у разі якщо виконання договору зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин і поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин, а тому позивача має бути звільнено від відповідальності за несвоєчасне повернення валюти та імпорту товару, що відбулося унаслідок дії форс-мажорних обставин. Позивач вважає, що протягом дії карантину платникам податку не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена пеня належить списанню. У період воєнного стану відповідач не має права застосовувати до позивача пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

15.02.2024 відповідач розглянув заперечення і зазначає, що на пеню, нараховану відповідно до Закону України «Про валюту і валютні цінності» не поширюється положення пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Норми Закону України «Про валюту і валютні цінності» не звільняють від застосування штрафних санкцій і пені за порушення валютного законодавства у період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби. Зазначено, що засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється сертифікатом про такі обставини, тому висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення.

16.02.2024 прийнято податкове повідомлення рішення № 179/Ж10/31-00-07-03-02-20, яким до позивача застосовано пеню за порушення строків розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства» у сумі 1 349 559,25 грн.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням рішенням позивач подав скаргу, яка рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 22.04.2021 № 11662/6/99-00-06-01-02-06, залишила залишена без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін.

Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Закон України «Про валюту і валютні цінності» є спеціальним законом в сфері здійснення валютних операцій, то відповідач згідно з ч.2 ст.77 КАС України логічно з наданням розрахунку і обґрунтовано довів правомірність обчислення пені без застосування дії мораторію на період карантину за нормами Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закону України «Про валюту і валютні операції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також - Закон №2473-VIII).

Статтею 13 вказаного Закону врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Зокрема частиною першої статті 13 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно частини другої вказаної статті у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акту, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.

Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина четверта статті 11 Закону №2473-VIII).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина шоста статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції»).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (часина восьма статті 13 Закону №2473-VIII).

Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.

При цьому положеннями Закону № 2473-VIII не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення Податкового кодексу України.

Закон № 2473-VIII та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики.

Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону № 2473-VIII) - відсутні.

Частинами першою - третьою статті 3 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.

У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.

Отже, спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Так, дійсно, відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України протягом дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, проте така застосовна у сфері справляння податків і зборів та не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.

Крім того, зміни до положень Закону України «Про валюту і валютні операції» здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Однак до Закону № 2473-VIII не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).

При цьому, колегія суддів зауважує, що маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення, у вигляд порушення строків розрахунків, від відповідальності у вигляді пені законодавець вносить відповідні зміни саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».

Так, Законом України № 2260-IX від 12.05.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» статтю 16 Закону України «Про валюту і валютні операції» доповнено пунктом 13 такого змісту: « 13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» від 9 квітня 2022 року № 426».

Тобто, на переконання колегії суддів, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом не нарахування (не застосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до Закону України «Про валюту і валютні операції», проте таких змін внесено не було.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що пеня, передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 23.07.2024 у справі №240/25642/22 та у постанові Верховного Суду від 29.08.2024 у справі №280/7416/23

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону № 2473-VIII, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Пунктом 14-2 Постанови Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (в редакції Постанови від 4 квітня 2022 року №68) встановлено граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року зменшено з 365 днів до 90 календарних днів. В подальшому граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року згідно Постанови Національного банку України від 07.06.2022 №113 становили 120 днів, а згідно Постанови Національного банку України від 07.07.2022 №142 - 180 днів.

Отже, у спірному періоді граничні строки розрахунків за операціями з експорту товарів становлять 180 календарних днів.

З матеріалів справи вбачається, що перевіркою встановлено порушення частини третьої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні цінності» за контрактами № LVAO 20-05/2 від 14.02.2020 та № AGRI-LNZ2022-4 від 15.05.2022 щодо:

- несвоєчасного повернення коштів у розмірі 181 372,00 Євро (граничний термін надходження товару / повернення валютної виручки 24.01.2023) згідно з платіжним документом від 08.02.2023 № 4028224 на суму 1 051 240,00 Євро надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 15 днів (25.01.2023-08.02.2023);

- несвоєчасного повернення коштів у розмірі 487 500,00 Євро (граничний термін надходження товару / повернення валютної виручки 24.01.2023) згідно з платіжним документом від 08.02.2023 № 4028224 на суму 1 051 240,00 Євро надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 15 днів (25.01.2023-08.02.2023);

- несвоєчасного отримання товару у розмірі 436 800,00 доларів США (граничний термін надходження товару / повернення валютної виручки 27.11.2022) згідно з митними деклараціями від 30.11.2022 ІМ40 666U5 та ІМ40 667U4 на загальну суму 344 000,00 доларів США надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 3 дні (28.11.2022-30.11.2022);

- несвоєчасного отримання товару у розмірі 92 800,00 доларів США (граничний термін надходження товару / повернення валютної виручки 27.11.2022) згідно з митною декларацією від 01.12.2022 ІМ40 785U2 на загальну суму 172 000,00 доларів США надійшли з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків на 1 день (01.12.2022).

Доказів наявності висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, про продовження строків розрахунку в іноземній валюті за контрактами № LVAO 20-05/2 від 14.02.2020 та № AGRI-LNZ2022-4 від 15.05.2022 чи звернення Товариства до суду з позовом про стягнення боргу з нерезидента позивачем ні до перевірки ні до суду надано не було, не було надано і сертифікату про форс-мажорні обставини.

З урахуванням вищенаведеного правового регулювання, встановлених обставин у справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.02.2024 №179/Ж10/31-00-07-03-02-20 форми «С», яким до Приватного акціонерного товариства «Лебединський насіннєвий завод» застосована пеня у сумі 1349559,25 грн за платежем 21081000: «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства» є правомірним та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 2 частини сьомої Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 7, банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків із дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), тому суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про протиправність здійсненого обчислення під час застосування пені у сфері ЗЕД.

Розмір пені згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачем не спростовано.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лебединський насіннєвий завод» - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 09.12.2024.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна