Справа № 489/8968/24
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/8968/24
Провадження № 2-а/489/112/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченка Г.С.,

розглянувши в залі суду в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 3374429 від 30 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3374429 від 30 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 30.10.2024 о 13 год. 31 хв. у м. Миколаїв за адресою: просп. Богоявленський, 207, Командиром 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП Старшим лейтенантом Довгим Костянтином Миколайовичем винесено Постанову серії ЕНА № 3374429 (далі оскаржувана Постанова, копію додаємо), якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 3400 грн. Відповідно до змісту Протоколу, 30.10.2024 р. о 13 год. 27 хв. 08 с. у м. Миколаїв проспект Богоявленський 207, водій ( ОСОБА_1 ) керуючи ТЗ ВАЗ 21099 НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідно і категорії, тобто не мав права керувати таким ТЗ, чим порушив п.2.1. а. ПДР керування особою, яке не має права керування таким ТЗ.

Із вищенаведеною постановою Позивач категорично не згоден, вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що він не керував ТЗ (ВАЗ 21099 НОМЕР_1 ) 30.10.2024 о 13 год. 27 хв. за адресою: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 207, тобто п. 2.1.а. ПДР України не порушував; Позивача притягнено до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, проте дії описані в постанові правопорушення відповідають ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідченні водія відповідної категорії. Санкції даних статей теж суттєво відрізняються; Cправа була розглянута поліцейським поверхнево, без врахування усіх обставин та доводів, зазначених Позивачем; поліцейський навіть не пропонував позивачу скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у т.ч. правом на правову допомогу адвоката; Поліцейським було порушено вимоги щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: повністю проігноровано порядок, що регламентований ст. 278, 279, 285 КУпАП.

Відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що Позивач керував ТЗ (ВАЗ 21099 НОМЕР_1 ) 30.10.2024 о 13 год. 27 хв. за адресою: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 207.

Склад адміністративного правопорушення, викладений у фабулі постанови, а також застосований до Позивача розмір адміністративного стягнення не відповідають диспозиції та санкції ч.2 ст. 126 КУпАП.

В порушення приписів статей 280, 283 КУпАП вказаною посадовою особою органу патрульної поліції лише складено та підписано оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення.

При складанні Постанови, інспектором не роз`яснювались Позивачу його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд з визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3374429 від 30 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі.

Ухвалою від 12.11. 2024 року позовну заяву суд прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, визначеними ст. 268, 269, 286 КАС України для окремих категорій термінових справ, в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін.

27 листопада 2024 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечення проти позову мотивує тим, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.п. 2.1 а) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно позивача було винесено адміністративну постанову. Після чого водію ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор Довгий К.М. виніс постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення на позивача в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, відповідно до санкцій статті. Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та вручена її копія під особистий підпис.

Водій систематично притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування на 1 рік. Але до закінчення строку дії накладеного стягнення у вигляді позбавлення права керування, знову притягався за аналогічне правопорушення. підтверджують пзазначене витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень: Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2023 року по справі № 489/2503/22 в якій позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з позивача штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, в дохід держави. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2023 року по справі № 489/886/23 в якій позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з позивача штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, в дохід держави. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.08.2023 року по справі № 488/715/23 в якій позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з позивача штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, в дохід держави.

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається. Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

Розгляд справи проводився в порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП, позивача було повідомлено про розгляд справи, ознайомлено зі ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3374429 від 30 жовтня 2024 року винесена відносно позивача в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Факт порушення зафіксовано портативним відеореєстратором поліцейського, що є належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо надання суду доказів скоєння позивачем правопорушення, представник відповідача надав відеозапис руху транспортного засобу ВАЗ 21099 НОМЕР_1 під керуванням позивача.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 30.10.2024 о 13 год. 31 хв. у м. Миколаїв за адресою: просп. Богоявленський, 207, Командиром 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП Старшим лейтенантом Довгим Костянтином Миколайовичем винесено Постанову серії ЕНА № 3374429 (далі оскаржувана Постанова, копію додаємо), якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 3400 грн. Відповідно до змісту Протоколу, 30.10.2024 р. о 13 год. 27 хв. 08 с. у м. Миколаїв проспект Богоявленський 207, водій ( ОСОБА_1 ) керуючи ТЗ ВАЗ 21099 НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідно і категорії, тобто не мав права керувати таким ТЗ, чим порушив п.2.1. а. ПДР керування особою, яке не має права керування таким ТЗ.

Відповідно до ч.1ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2ст. 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України "Про дорожній рух " учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, серед яких передбачено обов`язок водія мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" N 3353 від 30 червня 1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача права керування транспортним засобом особі, яка не має права керування.

Склад адміністративного правопорушення, викладений у фабулі постанови, а також застосований до позивача розмір адміністративного стягнення не відповідають диспозиції та санкції ч.2 ст. 126 КУпАП. Зокрема, як вбачається, зі змісту постанови, позивача притягнено до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та вказано, що він начебто керуючи ТЗ не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідно і категорії.

Вищеописані дії відповідають ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідченні водія відповідної категорії. Натомість поліцейський кваліфікував правопорушення саме за ч.2 ст. 126 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача права керування транспортним засобом особі, яка не має права керування. Неправильна кваліфікація правопорушення є суттєвим порушення, при цьому санкції частини 1 та 2 статі 126 КУпАП суттєво відрізняються.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частинами 1, 2, 3 статті 283 КУпАП передбачено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Також, виходячи з обставин справи, слід враховувати, що позивач заперечує правомірність накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП, що в силу приписів частини 2 статті 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність свого рішення та дій і обґрунтованість адміністративного стягнення.

Водночас, відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП неправомірно, відповідальність за інкриміноване позивачу адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП.

Тобто, інспектор Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції неправильно кваліфікував адміністративне правопорушення, оскільки відповідальність за інкриміноване правопорушення передбачена ч. 1 ст.126 КУпАП України.

Представником відповідача був наданий суду, як доказ скоєння позивачем правопорушення, відеозапис руху транспортного засобу ВАЗ 21099 НОМЕР_1 .

Відеозапис, створений на невідомому технічному пристрої, на відео не зазначено час, дата здійснення руху автомобіля позивача, не надано доказів про від, клас, модель цього технічного пристрою не надано доказів знаходження його на балансі УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції.

Крім того, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний пристрій та відеозапис, який свідчить про скоєння правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13.02.2020. у справі № 524/9716/16-а).

Проте в оскаржуваній постанові не міститься будь-яких посилань на технічний засіб, на який здійснено фіксування вказаного правопорушення. Не надано доказів, що технічний пристрой знаходиться на балансі УПП.

Таким чином вина позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у в зв`язку з недоведеністю відповідачем скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відтак, підлягають стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 5-9, 72-77, 90, 241-243, 245-246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 3374429 від 30 жовтня 2024 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3374429 від 30 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 копійок.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Повний текст рішення складено 11.12.2024.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Г.С. Костюченко