Справа № 603/696/24
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/696/24
Провадження №2-а/603/31/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Лучкович Н. В.,

за участі представника позивача адвоката Андрусенка І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Івано-Франківській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3392897 від 02.11.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, винесена за відсутності належних і допустимих доказів. Позивач вказує, що не порушував правил дорожнього руху, а працівниками поліції належним чином не задокументовано й не доведеного протилежного. Звертає увагу на те, що йому ставиться в провину перетин лінії дорожньої розмітки 1.1 (суцільна лінія), котру, як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год, що він і здійснив. А тому жодного правопорушення своїми діями він не вчиняв.

Окрім того, вказує, що працівниками поліції належним чином не задокументовано і не доведено факту порушення правил дорожнього руху, що могло б слугувати підставою для зупинки його транспортного засобу відповідно до приписів ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Оскільки в поліцейського були відсутні підстави для зупинки його автомобіля, оскаржувана постанова, складена за наслідками таких протиправних дій поліцейського, які і всі інші докази, зазначені в ній, є недопустимими доказами. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Департаменту патрульної поліції Коритко І. Б. просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскаржувану постанову вважає правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Представник відповідача вказує, що 02.11.2024 року інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Івано-Франківській області лейтенант поліції Глинська І. І. під час здійснення патрулювання в м. Івано-Франківськ по вул. Січових Стрільців виявила транспортний засіб Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), здійснивши її перетин, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР). Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським після здійснення розгляду справи стосовно Василіва А. М. винесено постанову серії ЕНА № 3392897 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Представник відповідача звертає увагу на те, що долученим до відзиву відеозаписом з автомобільного відеореєстратора службового автомобіля зафіксовано як водій (позивач), керуючи транспортним засобом, виїхав на смугу руху маршрутних транспортних засобів, здійснив перетин дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), нехтуючи вимогами ПДР та безпекою інших учасників дорожнього руху. Поряд з цим, представник відповідача вказує, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються (за винятком випадків спрощеного провадження) у протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся відповідно до вимог чинного законодавства, а оскаржувана постанова є обґрунтованою та законною. З огляду на наведені обставини просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із доводами представника Департаменту патрульної поліції, викладеними у відзиві на позовну заяву, представник позивача подав суду додаткові письмові пояснення у справі, в яких зазначає, що на наданому представником відповідача відеозаписі clip-2.mp4 зафіксовано швидкість руху поліцейського автомобіля, яка коливалась у межах 22-28 км/год та збільшилась лише після виїзду на зустрічну смугу руху. З аналогічною швидкістю попереду поліцейських в попутному напрямку їхав автомобіль темного кольору (08:40:18 год). Водночас на вказаному відеозаписі не зафіксовано жодного автомобіля, який рухався попереду поліцейських та перетинав суцільну лінію дорожньої розмітки. Окрім того, звертає увагу на те, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву посилається на те, що Василів А. М., серед іншого, виїхав на смугу для руху маршрутних транспортних засобів, про що в оскаржуваній постанові не зазначено. Враховуючи наведене, оскільки відповідачами не надано належних та достовірних доказів, які б підтверджували викладені в спірній постанові обставини та спростовували доводи позивача, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є необґрунтованим та таким, що прийняте без повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 12.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.12.2024 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача Департаменту патрульної поліції про передання цієї справи за територіальною підсудністю на розгляд іншого суду.

Представник позивача адвокат Андрусенко І. Я. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 з мотивів, викладених в позові, та пояснив суду, що позивач 02.11.2024 року в м. Івано-Франківськ, керуючи транспортним засобом, здійснив об`їзд перешкоди (транспортного засобу), що заважала йому продовжувати рух. Окрім того, адвокат Андрусенко І. Я. звернув увагу на те, що з наданого представником відповідача відеозапису вбачається, що швидкість руху транспортних засобів, які рухалися попереду поліцейського автомобіля, серед яких був і автомобіль позивача, не перевищувала 30 км/год. А тому навіть у випадку перетину позивачем лінії дорожньої розмітки 1.1 під час здійснення обгону поодинокого транспортного засобу, який рухався зі швидкістю меншою 30 км/год, в його діях відсутній склад інкримінованого адмінправопорушення. Водночас представник позивача вказав на те, що матеріалами справи взагалі не підтверджується факт перетину ОСОБА_1 лінії дорожньої розмітки 1.1, а відповідачами не надано ні доказів здійснення позивачем об`їзду нерухомої перешкоди, ні доказів здійснення ним обгону транспортного засобу. На підставі наведеного вважає, що позовні вимоги Василіва А. М. слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Коритко І. Б. в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідач УПП в Івано-Франківській області не забезпечило явку представника в судове засідання, про дату, час та місце проведення судового засідання було повідомлене належним чином.

Судом встановлено, що 02.11.2024 року інспектор взводу № 2 роти № 2 УПП батальйону УПП в Івано-Франківській області лейтенант поліції Глинська І. І. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3392897, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 02.11.2024 року о 08.41 год в м. Івано-Франківськ по вул. Січових Стрільців, 68-А, керуючи транспортним засобом Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін, при цьому перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР порушення вимог розмітки проїзної частини доріг та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як вбачається з ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, у тому числі, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У силу ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху, серед іншого, зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 8.5 ПДР визначено, що дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил (пп. 8.5.1 п. 8.5 ПДР).

Відповідно до абз. абз. 3, 4 п. 1 розділу 34 ПДР («Дорожня розмітка») горизонтальна розмітка має, зокрема, таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

В абз. 54 п. 1 розділу 34 ПДР визначено, що лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративна відповідальність за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Отже, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (п. 1 ч. 1 ст. 40 вказаного Закону).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Департаменту патрульної поліції зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується відеодоказами, долученими до відзиву.

Так, судом досліджено відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції 7omai, на якому зафіксовано те, що попереду поліцейського авто рухались автомобіль чорного кольору та маршрутний автобус, а між ними ще один автомобіль сірого кольору, яким відповідно до матеріалів справи керував позивач (00:00-00:26 секунди запису clip-1). Після проїзду пішохідного переходу та перехрестя автомобільних доріг працівники поліції, виїхавши на зустрічну смугу руху, здійснили обгін вищевказаного автомобіля чорного кольору, а також маршрутного автобуса, попереду якого вже був транспортний засіб позивача (00:26-00:59 секунди запису clip-1).

Як слідує з позовної заяви та додаткових письмових пояснень у справі, ОСОБА_1 змушено здійснив об`їзд перешкоди автобуса, який заважав йому продовжувати рух.

Поряд з цим, суд звертає увагу представника відповідача на те, що на вищевказаному відеозаписі взагалі не відображено момент здійснення позивачем об`їзду (обгону), як і не зафіксовано того, що автомобіль позивача під час здійснення вказаних ймовірних маневрів перетинав лінію дорожньої розмітки 1.1, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Окрім того, слід також вказати, що ПДР справді встановлена заборона перетину лінії 1.1 (вузька суцільна лінія), проте відповідно до приписів абз. 55 п. 1 розділу 34 ПДР, як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

В п. 1.10 ПДР визначено, що перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Як вбачається з примітки до п. 3.25 глави 3 розділу 33 ПДР, поодинокими вважаються одиночні транспортні засоби, автопоїзди, а також буксируючий транспортний засіб у зчепленні з буксированим.

У зв`язку з наведеним суд погоджується з доводами представника позивача та звертає увагу на показники швидкості, зафіксовані на записі з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських (запис clip-1), які до виїзду останніх на смугу зустрічного руху для здійснення обгону не перевищували 28 км/год. Поряд з цим, вищезгадані судом транспортні засоби, серед яких і маршрутний автобус, об`їзд (обгін) якого ймовірно здійснив позивач, рухались приблизно з тією ж швидкістю попереду поліцейського автомобіля. Водночас попереду зазначеного маршрутного автобуса інших транспортних засобів не було.

Підсумовуючи вищевикладене, суд констатує, що наданим представником відповідача відеозаписом не підтверджується факт перетину ОСОБА_1 лінії дорожньої розмітки 1.1 та порушення вимог розмітки проїзної частини доріг за обставин, викладених в спірній постанові. Поряд з цим, навіть припустивши, що позивач все ж перетнув суцільну лінію 1.1 (адже матеріалами справи така обставина не підтверджується), відповідачами не надано жодних доказів, які б свідчили, що об`їзд (обгін) був здійснений позивачем з порушенням правил, визначених в абз. 55 п. 1 розділу 34 ПДР.

Інших доказів правомірності зупинки транспортного засобу позивача та винесення оскаржуваної постанови, окрім вищевказаного відеозапису clip-1, суду не було надано. Водночас візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції, на що посилається представник відповідача у відзиві, може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Адміністративна відповідальність та процедура притягнення до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності закріплений в ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості), у силу якого ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не підтверджується належними та достатніми доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Інші доводи позивача суд вважає малозначними.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3392897 від 02.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження в справі закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Оскільки при зверненні до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у вищевказаному розмірі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 139, 246, 255, 286 КАС України, ст. ст. 251, 258, 280, 283 КУпАП, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3392897 від 02.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Юності, 23, м. Івано-Франківськ.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

Головуючий суддя І. М. Галіян