Справа № 420/31869/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/31869/24

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

15.10.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

представника апелянта Щекун О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив

визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо внесення Подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №7268;

визнати необґрунтованим подання Міністерства юстиції України 04.02.2009 на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що Міністерство юстиції України вчинило дії щодо направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання стосовно анулювання свідоцтва приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про право на заняття нотаріальною діяльністю всупереч вжитих в іншій адміністративній справі заходів забезпечення позову. Окремо позивач зауважує на невідповідності подання Міністерства критерію обґрунтованості, адже таке не містить конкретних і законодавчо визначених підстав для анулювання приватному нотаріусу свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю.

Також, 14.10.2024 року позивачем подано суду першої інстанції заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Вищій кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України вчиняти будь-які дії, направлені на розгляд та вирішення по суті подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7268, виданого Міністерством юстиції України 04.02.2009 на ім`я ОСОБА_1 до набрання чинності рішенням у даній справі.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, позивач, як і в позовній заяві, зазначає, що відповідачем проігноровано судові заходи у виді забезпечення позову в іншій адміністративній справі стосовно заборони Міністерству на внесення подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України щодо анулювання свідоцтва приватного нотаріуса про право на заняття нотаріальною діяльністю. Разом з цим, на момент розгляду даної адміністративної справи позивач повідомлений про дату і час засідання Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про розгляд подання Міністерства стосовно анулювання свідоцтва приватного нотаріуса про право на заняття нотаріальною діяльністю.

На переконання заявника, зазначені фактичні обставини свідчать про можливість прийняття Комісією відповідного рішення за необґрунтованим поданням Міністерства та внесеним всупереч судового рішення і покладеного на цей орган заборони стосовно вчинення певних дій. Разом з цим, наведені обставини можуть призвести до утруднення ефективного захисту прав позивача, оскільки у разі прийняття Комісією рішення внаслідок вчинення Міністерством незаконних дій, позивач буде вимушений повторно звертатись за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року заяву про забезпечення позову приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України задоволено.

Суд вжив заходи забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у даній справі шляхом заборони Вищій кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України вчиняти будь-які дії, направлені на розгляд та вирішення по суті подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7268, виданого Міністерством юстиції України 04.02.2009 на ім`я ОСОБА_1 до набрання чинності рішенням у даній справі.

Висновок суду першої інстанції мотивований тим, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу може призвести до реалізації наданих Вищій кваліфікаційній комісії нотаріату повноважень на ухвалення рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, що очевидно утруднить чи навіть унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову. Беручи до уваги дії відповідача щодо реалізації наданих йому повноважень на зупинення та можливе анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, з метою тимчасового зупинення настання негативних наслідків для позивача до перевірки правомірності вчинених відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, відповідних дій, суд вважав за необхідне вжити заходи забезпечення позову. При цьому, суд зауважив на існуванні очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, оскільки у разі прийняття рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю позивач буде змушений докласти значних зусиль та витрат для їх відновлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм процесуального права та неповному з`ясуванні обставин справи, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що позивачем не наведено обставини, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених та оспорюваних прав або його інтересів, за захистом яких він звернувся. При цьому, судом першої інстанції не наведено обґрунтування очевидності порушення прав, свобод та інтересів заявника, а також того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. На переконання апелянта, суд не пересвідчився у тому, що надані докази та доводи позивача переконливо підтверджують наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Окремо апелянт зауважує на тому, що вжиття заходи забезпечення позову фактично направлені на вирішення спору по суті та захист прав особи на майбутнє, а доводи позивача про необхідність докладання значних зусиль для відновлення порушених прав у випадку не вжиття заходів забезпечення позову, з якими погодився суд першої інстанції, не знаходять свого обґрунтованого підтвердження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасника, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно із частинами 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм адміністративного процесуального законодавства показав, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Виходячи з положень статті 154 КАС України, ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована із зазначенням:

1) висновків про існування: обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі;

2) у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Апеляційний суд наголошує на тому, що інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Однак, застосовуючи такий інститут, необхідно перш за все враховувати його мету та запобігати вирішенню спору у справі шляхом задоволення заяви про забезпечення позову.

Водночас, як свідчить зміст заяви про забезпечення позову, доводи та твердження заявника є аналогічними, викладеним у позовній заяві. Отже, за своїм змістом фактично співпадають із обраним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, а тому не можуть бути достатньо переконливими для висновку про наявність очевидної протиправності оспорюваного рішення для застосування судом апеляційної інстанції заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150, 151 КАС України.

Саме існування ознак протиправності дій чи рішення суб`єкта владних повноважень, як стверджує позивач, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення його дії чи заборони на вчинення певних дій, оскільки дана ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із урахуванням іншої підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Апеляційний суд враховує, що предметом спору у цій адміністративній справі є протиправність дій Міністерства щодо внесення подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про анулювання свідоцтва позивача приватного нотаріуса про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Заходи забезпечення даного позову полягають у забороні Комісії вчиняти будь-які дії, направлені на розгляд та вирішення по суті подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю до набрання чинності рішенням у даній справі.

Отже, висновок суду першої інстанції про доцільність застосування заходів забезпечення позову фактично призводить до розгляду спору по суті, оскільки оспорювані дії та подання були вчинені/внесенні саме з підстав наявних порушень приватного нотаріусу при вчиненні дій у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Одночасно апеляційний суд враховує, що згідно з вимогами пункту 12 Порядку внесення Міністерством юстиції України, територіальними органами Міністерства юстиції або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2011 року №1904/5, за результатами розгляду Подання Комісія може ухвалити одне з таких рішень: про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; про відмову в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Також, відповідно до пункту 10 Порядку №1904/5 у разі відсутності необхідної інформації стосовно обставин, викладених у Поданні, або наявності додаткових відомостей Комісія може перенести розгляд питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю до вирішення зазначених питань або повернути на доопрацювання до визначеного департаменту Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції, Нотаріальної палати України, але не більше ніж на тридцять днів з дня його надходження та з урахуванням строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону.

У зв`язку із чим, слід звертати увагу на дискреційність повноважень Комісії стосовно розгляду подання щодо анулювання приватному нотаріусу свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та свободу розсуду Комісії у вирішенні подання, чим додатково не підтверджуються доводи позивача про заподіяння очевидної шкоди його правам та інтересам, для захисту яких необхідно буде докласти значних зусиль за результатом розгляду подання Міністерства.

Враховуючи викладене у сукупності, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 150 КАС України. На момент звернення із заявою позивачем не підтверджено свої вимоги належними доказами існування реальної загрози неможливості захисту своїх прав та інтересів, у випадку не вжиття заходів забезпечення поданого адміністративного позову.

З огляду на те, що висновки суду ґрунтуються на неправильному застосуванні норм процесуального права, не відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідно до статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви без задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколи Володимировича про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 05.12.2024 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв