Справа № 489/5274/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 489/5274/24

Перша інстанція: суддя Микульшина Г.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної служба України з безпеки на транспорті на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.10.2024 у справі № 489/5274/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною і скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті серії ПС № 002239 від 13.05.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.;

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.07.2024 з стосунку «Дія» позивачу стало відомо про накладений на його майно на підставі постанови Інгульського ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) арешт. Того ж дня представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та дізнався про існування оскаржуваної постанови, копію якої позивач раніше не отримував. Зі змісту постанови вбачається, що 06.04.2024 у м. Одеса по вул. Семена Палія, 113/1 водій ОСОБА_2 здійснював вантажні перевезення на т/з DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , з причепом TROUILLET, д.н. НОМЕР_2 , та відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю, за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 132-1 КУпАП. Позивач зазначає, що складати протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати справи представники відповідача мають повноваження лише в рамках проведення рейдової перевірки на дорозі, яка повинна бути оформлена належним чином. При цьому з матеріалів справи вбачається, що докази оформлення рейдової перевірки при складанні оскаржуваної постанови відсутні. Окремо позивач зауважував, що всупереч вимог діючого законодавства представниками відповідача на його адресу не було направлено копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також ОСОБА_1 вказував на ту обставину, що акт про відмову від проходження габаритно-вагового контролю складається посадовими особами під час здійснення габаритно-вагового контролю виключно в зоні габаритно вагового контролю. Проте доказів того, що на місці складання постанови розташований пункт габаритно-вагового контролю відповідачем не надано. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що акт № 007190 від 06.04.2024 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю було складено посадовими особами відповідача поза зоною габаритно-вагового контролю, згаданий акт не є допустимим та належним доказом на підтвердження факту відмови водія ОСОБА_2 від проходження контролю. Відмова водія транспортного засобу на вимогу посадових осіб прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю не є відмовою від проходження габаритно-вагового контролю, а є відмовою виконати рішення про супроводження транспортного засобу, за що відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Додатково ОСОБА_1 наголошував на тому, що факт начебто вчинення адміністративного правопорушення не було зафіксовано представниками відповідача засобами фото-, відеозйомки, відповідно він вважає, що підстави притягнення його як власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності відсутні.

Представника відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що 06.04.2024 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області здійснювалась рейдова перевірка відповідно до направлення № 000014 від 28.03.2024, в ході якої в м. Одеса по вул. Семена Палія, 113/1 було зупинено автомобіль DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , з причепом TROUILLET, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за ознакою просідання вузлів підвіски транспортного засобу та завантаження транспортного засобу вище бортів кузова. В зв`язку з чим водію ОСОБА_2 було запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-14 21 км + 434 м (відстань 6,8 км від місця зупинки транспортного засобу), для зважування транспортного засобу, про що було складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу. Однак водій ОСОБА_2 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю, що було зафіксовано на боді-камеру уповноваженої особи, про що було складено акт про відмову від проходження габаритно-вагового контролю та протокол по адміністративне правопорушення за ст. 188-57 КУпАП відносно водія. За таких обставин твердження позивача про те, що він не є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, спростовується. Також не відповідають дійсності посилання ОСОБА_1 на те, що йому не було направлено копію оскаржуваної постанови, оскільки рекомендованим листом від 13.05.2024 за вих. № 41437/33/24-24 на його адресу відповідачем було направлено копію постанови № ПС 002239 про притягнення його до адміністративної відповідальності від 13.05.2024. Окремо представник відповідача зауважує на те, що положення ч. 3 ст. 132-1 КУпАп не містять застережень щодо того, що для притягнення до відповідальності за цією нормою відмова повинна відбутись саме та виключно в зоні габаритно-вагового контролю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ленінський районний суд м. Миколаєва рішенням від 24.10.2024 у справі № 489/5274/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнив.

Скасував постанову про накладення адміністративного стягнення № ПС002239 від 13.05.2024 та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Стягнув з Державної служби України з безпеки на транспорті, за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Державної служби України з безпеки на транспорті подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що відмова водія транспортного засобу на вимогу посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю, а є відмовою виконати рішення про супроводження транспортного засобу;

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2024 спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення № 000014 від 28.03.2024 (а.с. 171-173).

О 19:12 год. за адресою м. Одеса, вул. Семена Палія, 113/1 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , з причепом TROUILLET, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за візуальними ознаками: просідання вузлів підвіски транспортного засобу та завантаження транспортного засобу вище бортів кузова.

В зв`язку з викладеним водію ОСОБА_2 було запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою: автомобільна дорога М-14 21 км + 434 м (відстань між місцем зупинки транспортного засобу пунктом габаритно-вагового контролю становить 6,8 км) для зважування транспортного засобу, про що було складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу (а.с. 155).

Водій ОСОБА_2 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю (факт відмови зафіксовано на боді-камеру представника відповідача, відеозапис долучено до матеріалів справи (а.с. 220), про що було складено акт № 007190 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (а.с. 154). Також щодо водія ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 0002974 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП (а.с. 153).

Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28.05.2004 по справі № 523/7035/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с. 149-152).

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 на праві власності належить вантажний спеціалізований автомобіль DAF, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 158-159).

Згідно листа Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті за вих. № 30421/33/24-24 від 10.04.2024 ОСОБА_1 запрошено 13.05.2024 для участі у розгляді справи про порушення, скоєне 06.04.2019 у м. Одеса, передбачене ст. 132-1 КУпАП (а.с. 11).

Відповідно до Постанови № ПС 002239 про накладення адміністративного стягнення від 13.05.2024 встановлено, що 06.04.2024 о 19:35 год. в м. Одеса на вул. Семена Палія, 113/1 водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював вантажні перевезення на т/з DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_1 , з причепом TROUILLET, д.н. НОМЕР_2 , та відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю (а.с. 7).

Відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 3 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушення зафіксоване в за допомогою технічного засобу нагрудного відео реєстратора працівника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що підтверджується відеозаписом, долученим представником відповідача до матеріалів справи (а.с. 220).

За вказане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000,00 грн.

Згідно листа Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті за вих. № 41437/33/24-24 від 13.05.2024 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , направлено копію постанови про накладення на нього адміністративного стягнення № ПС002239 від 13.05.2024 (а.с. 9).

Не погодившись зі вищезазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що водія транспортного засобу на вимогу посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю не є відмовою від проходження габаритно-вагового контролю, а є відмовою виконати рішення про супроводження транспортного засобу. Зазначене фактично визнається і відповідачем,

Як зазначив суд, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відмова водія ОСОБА_2 була кваліфікована посадовими особами як порушення ст. 188-57 КУпАП (невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, завдань), за що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення № 0003974 від 06.04.2024.

Враховуючи вищевикладене, суд виснував, що вказані обставини є належною підставою для скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабміну України №30 від 18.01.2001, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно пункту 2.4-1 ПДР України у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил; б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Відповідно до частини третьої статті 132-1 КУпАП ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Постанови № ПС 002239 про накладення адміністративного стягнення від 13.05.2024 встановлено, що 06.04.2024 о 19:35 год. в м. Одеса на вул. Семена Палія, 113/1 водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював вантажні перевезення на т/з DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_1 , з причепом TROUILLET, д.н. НОМЕР_2 , та відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю (а.с. 7).

За вказане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000,00 грн.

При цьому, відповідно до матеріалів справи, водій ОСОБА_2 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю (факт відмови зафіксовано на боді-камеру представника відповідача, відеозапис долучено до матеріалів справи (а.с. 220), про що було складено акт № 007190 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (а.с. 154).

Також, щодо водія ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 0002974 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП (а.с. 153).

Отже, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 132-1 КУпАП, слугувала відмова водія транспортного засобу, який належить позивачу, від проходження габаритно-вагового контролю на вимогу працівника поза межами пункту габаритно-вагового контролю.

Аналіз диспозиції частини 3 статті 132-1 КУпАП свідчить про те, що обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за вказаною статтею є ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, саме в зоні габаритно-вагового контролю.

Також, стаття 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлює, що зона габаритно-вагового контролю - облаштована відповідними дорожніми знаками ділянка автомобільної дороги, на якій розташовані автоматичні, стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за №215/24992, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2) складається посадовими особами Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879.

За визначенням підпункту 6 пункту 2 цього Порядку місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Проте, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що за адресою, яка вказана у Акті №007134 та спірній постанові, розташований пункт габаритно-вагового контролю.

Ба більше, відповідачем у заявах по суті справи визнається, що зазначений акт було складено не за місцем габаритно-вагового контролю.

Апеляційний суд акцентує, що відповідачем не надано жодних доказів того що, обставини події, які викладені у оскаржуваній постанові, відбувалися в зоні габаритно вагового контролю.

Ураховуючи викладене, на думку колегії суддів, у діях позивача відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 132-1 КУпАП.

Приписами статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

За наведених обставин, на думку колегії суддів, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи про те, що суд першої інстанції помилково дійшов виснував, що відмова водія транспортного засобу на вимогу посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю, а є відмовою виконати рішення про супроводження транспортного засобу, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служба України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.10.2024 у справі № 489/5274/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк