Справа № 320/52452/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

11 грудня 2024 року Київ № 320/52452/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Управління справами Апарату Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шевчука Ю.А. 02.08.2024 звернулася через підсистему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду з позовом (у зв`язку з надмірним навантаженням зареєстрований 11.11.2024) до Управління справами Апарату Верховної Ради України.

Просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління справами Апарату Верховної Ради України;

- зобов`язати Управління справами Апарату Верховної Ради України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо збільшення їй та членам її сім`ї житлової площі (поліпшення житлових умов) та прийняти рішення щодо збільшення ОСОБА_1 (разом із членами сім`ї) житлової площі за рахунок звільненого суміжного жилого приміщення.

Згідно із частиною другою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У цьому випадку, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, та здійснюючи перевірку щодо підсудності цієї справи адміністративному суду, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом цього позову фактично є бездіяльність Управління справами Апарату ВРУ щодо не розгляду заяви про збільшення позивачу та членам її сім`ї житлової площі (поліпшення житлових умов).

На обґрунтування позовних вимог, адвокат в інтересах позивача зазначив, що ОСОБА_1 , у період з 15.05.2008 по 07.11.2022 (14 років) працювала в ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України.

Її чоловік - ОСОБА_2 , як працівник ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України, 14.04.2015 отримав Ордер на житлову площу в гуртожитку (фактично одну кімнату в двокімнатній службовій квартирі за адресою АДРЕСА_1 ).

Ордер видано на сім`ю Білявських у складі 5 людей (2 дорослих і 3 дітей).

15.04.2015 чоловік позивача ОСОБА_2 разом із сім`єю зайняв визначену в ордері площу (де вони проживають до теперішнього часу, сплачують комунальні послуги, підтримують житло у належному стані) та вже 22.04.2015 всі члени їхньої сім`ї зареєстрували своє місце проживання у вказаному житлі за адресою: АДРЕСА_1 (що підтверджується штампом про реєстрацію в паспорті).

Після чого, за вимогою керівництва ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України, ними повернуто оригінал ордеру до ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України, де натомість вони отримали завірену копію.

У червні 2023 року сусід сім`ї Білявських по квартирі (також працівник Управління житловими будинками Апарату Верховної Ради України), який проживав в іншій кімнаті помер.

У зв`язку з проживанням в одній кімнаті сім`єю з 5-ти осіб та звільненням першої кімнати, позивач звернулася до Управління справами Апарату Верховної Ради України із заявою про розширення житлової площі.

На свій запит ОСОБА_1 отримала відповідь від УС Апарату ВРУ від 17.07.2023 про необхідність підтвердити, що ні вона ні її чоловік - військовослужбовець ЗСУ не мають нерухомого майна у власності. При цьому жодних інших зауважень із приводу можливості розширення житлової площі від УС Апарату ВРУ зазначено не було.

Звернувшись до нотаріуса Білявська О.С., разом із чоловіком, отримали витяги про відсутність у їх власності нерухомості та надали до Управління справами Апарату Верховної Ради України. Виконавши вимоги УС Апарату ВРУ, нею було отримано лист-відповідь від 29.08.2023, в якому йшлось про те, що службова квартира призначена для діючих працівників і тому їх заява не підлягає задоволенню.

Також влітку 2023 року чоловік позивача ОСОБА_2 звернувся до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації для постановки на облік сімей, які потребують покращення житлових умов. У відповідь на вказане звернення, Дарницька районна адміністрація йому повідомила, що квартира АДРЕСА_2 , не обліковується як службове житло, у той же час згідно з даними з Державного реєстру прав власності не нерухоме майно, інформація про право власності на вказану квартиру також не зареєстровано.

Дарницька РДА йому повідомила, що для того, щоб стати на облік, необхідно надати технічний паспорт на квартиру та ордер, у зв`язку із чим 28.01.2024, ОСОБА_1 звернулась до Управління справами Апарату Верховної Ради України з проханням надати: технічний паспорт на квартиру, витяг з рішення про видачу ордера, витяг з рішення про надання квартирі статусу гуртожитку, витяг про поділ рахунків на квартиру. Однак, відповіді так і не отримала.

Ураховуючи таке, ОСОБА_1 зайнялась пошуком адвоката для кваліфікованої правової допомоги їй та її сім`ї, оскільки зрозуміла, що її (та її сім`ї) права та інтереси на житло з боку відповідача порушуються, а самостійно вирішити вказане питання не приносить бажаного результату.

У березні 2024 року позивачка звернулася за правовою допомогою адвоката ОСОБА_3

15.03.2024, адвокат Шевчук Ю.А., для забезпечення прав та інтересів позивача, звернувся до УС Апарату ВРУ з адвокатським запитом, в якому просив: надати наступні документи, які стосуються квартири за адресою: АДРЕСА_1 : технічний паспорт на вказану квартиру; витяг з рішення про видачу ордера; витяг з рішення про надання квартирі статусу гуртожитку; витяг про поділ рахунків на квартиру, а також просив надати офіційне (документальне) підтвердження, що вказана квартира є службовим житлом, яке надане сім`ї Білявських та перебуває у їх користуванні.

У відповідь на вказаний запит, УС Апарату ВРУ надано лише копію протоколу №2 засідання Комісії з питань реєстрації в гуртожитках, підпорядкованих Управлінню справами Апарату Верховної Ради України від 02.04.2015.

Зазначили, що запитуваних документів надано не було, оскільки, як було зазначено у відповіді, такі у УС Апарату ВРУ відсутні. Однак, ордер на вселення було видано на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету Апарату ВРУ (оформлено протоколом №2 від 02.04.2015), що, очевидно, свідчить про те, що запитувані документи повинні бути у розпорядженні саме УС Апарату ВРУ. Виходячи з такого, представник позивача, в її інтересах подав у Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію заяву про постановку на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов та включення до списку службових житлової площі.

У відповідь на вказану заяву, Дарницька РДА запропонувала звернутись їй до ЦНАПу для взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов та наводить перелік документів, які необхідно додати до заяви. Крім цього, зазначає: «жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації, у віданні якої це приміщення знаходиться. До числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення». Таким чином, для включення жилого приміщення до числа службових необхідно клопотання підприємства (УС Апарату ВРУ). Це клопотання УС Апарату ВРУ категорично відмовляється направляти, оскільки, як вже зазначено, управління справами вказує, що службова квартира призначена для діючих працівників, і, тому, заява не підлягає задоволенню.

Зазначено також, що чоловік позивача ОСОБА_2 з 28.10.2020 військовослужбовець ЗСУ (в/ч НОМЕР_1 (54 ОРБ), учасник бойових дій, на цей час перебуває на фронті та приймає безпосередню участь в боях проти країни-окупанта. Сім`я позивача є багатодітною сім`єю, на цей час у них відсутнє будь-яке житло для постійного проживання, займатись вказаним питанням чоловік не в змозі, оскільки зараз стоїть на захисті держави від російських загарбників. В сім`ї 5 осіб, троє дітей, житлова площа, яку вони займають (кімната в гуртожитку) не відповідає нормі житлової площі.

Крім цього, як учасник бойових дій чоловік позивача та члени його сім`ї мають першочергове право на поліпшення житлових умов, однак УС Апарату ВРУ не бере це до уваги та фактично блокує реалізацію законного права позивача та її сім`ї.

Позивач уважає, що така бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує законну реалізацію права на поліпшення житлових умов.

Згідно зі статтею 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 47 Житлового кодексу України (далі ЖК України), норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Згідно із положеннями статті 31 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Приписами статті 45 ЖК України передбачено, що у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов, зокрема, особам, які перебували в складі діючої армії в період громадянської і Великої Вітчизняної воєн та під час інших бойових операцій по захисту, партизанам громадянської і Другої світової воєн, а також іншим особам, які брали участь у бойових операціях по захисту.

Законодавством України право першочергового одержання жилого приміщення може бути надано й іншим категоріям громадян.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надаються пільги на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Особливу увагу просили звернути увагу суду на положення статті 54 ЖК України. Ними передбачається, що якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилось неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку.

У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Ураховуючи усе зазначене, вважають, що бездіяльність відповідача перешкоджає реалізації законному праву позивача із сім`єю на поліпшення житлових умов, а тому така бездіяльність є протиправною.

Суд констатує, що позивач ОСОБА_1 у цьому спорі не є учасником бойових дій, яким надаються пільги на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Такою особою є її чоловік, який не учасником спірних правовідносин позивачем у справі, за захистом своїх особистих прав не звертався, відповідну особу на представництво його інтересів не уповноважував.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на положення статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не вважається публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування та суб`єктом приватного права - фізичною особою, в якому фізична особа звернулася до суду за захистом права не публічного, а цивільного, зокрема, права на збільшення житлової площі, що випливає із житлових правовідносин. У такому випадку це спір про цивільне право.

Таким чином, вимоги позивача про зобов`язання Управління справами Апарату Верховної Ради України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо збільшення їй та членам її сім`ї житлової площі (поліпшення житлових умов) та прийняти рішення щодо збільшення ОСОБА_1 (разом із членами сім`ї) житлової площі за рахунок звільненого суміжного жилого приміщення, мають вирішуватись судом за правилами цивільного законодавства України, з огляду на те, що позивач не просить у цій позовній заяві вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною п`ятою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На виконання вимог указаної норми необхідно зазначити, що розгляд такої справи віднесено до відповідного місцевого суду з дотриманням правил підсудності, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України.

За таких обставин спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Частиною третьою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Оскільки позовна заява з додатками у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в підсистемі «Електронний суд», суд обмежується лише процесуальним рішенням про відмову у відкритті провадження без надсилання позивачу позовної заяви та усіх доданих до неї матеріалів.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/52452/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління справами Апарату Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Скрипка І.М.