Справа № 375/389/24
Суддя: Штифорук О. В.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/389/24
Провадження № 2-а/375/19/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Штифорук О.В.,

за участі секретаря судових засідань Юрченко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Потомської А.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду с. Рокитне у відкритмоу судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДСНС України у Київській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 01 березня 2024 року головним інспектором відділу запобігання надзвичайних ситуацій Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області щодо неї складено протокол про адміністративне правопорушення серії КХ № 000081 за фактом самовільного випалювання стерні, луків, пасовищ, ділянок з природною рослинністю, рослинності або її залишків, що кваліфіковано за ст. 77-1 КУпАП.

05 березня 2024 року головним інспектором відділу запобігання надзвичайних ситуацій Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області майором служби цивільного захисту Потомською А.П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії КХ № 000081, відповідно до якої її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3060 грн.

За змістом постанови, 01 березня 2024 року за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с Рокитне, по вулиці Набережна, біля ставка вона здійснила самовільне випалювання стерні, луків, пасовищ, ділянок з природною рослинністю, рослинності або її залишків, без дотримання передбаченого порядку.

З фактом притягнення до адміністративної відповідальності не погоджується з тих підстав, що у день події вона разом з чоловіком знаходились на подвір`ї власного будинку неподалік ставка, побачили, що біля ставка горить вогонь та йде дим з купи сміття та сухої трави. З метою вияснити в чому причина та затушити полум`я у власному сараї взяли відро та граблі і швидко побігли до ставка. З метою припинення задимлення, вона граблями почала розгрібати купу трави. У цей час до них підійшли два працівника ДСНС та звинуватили її в умисному випалюванні трави, на її пояснення не реагували.

З матеріалами справи інспектор не ознайомила, копію протоколу не надала, права не роз`яснила, не повідомила про час та місце розгляду справи. Її особистий підпис та пояснення в протоколі відсутні, про розгляд справи вона не був повідомлена.

Із наданої фототаблиці вбачається, що на місці події видно задимлення та вони з чоловіком, сам факт, що вона щось спалювала не зафіксований, протокол огляду місця події відсутній.

При складані протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення не розкрито суть адміністративного правопорушення, не конкретизовано вид земельної ділянки, на якій було випалювання сухої рослинності або її залишків, на надано доказів, що це земельна ділянка сільськогосподарського призначення.

Просила скасувати постанову як протиправну, винесену з порушенням вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП та за відсутності доказів її винуватості.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 15 березня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача Головного управління ДСНС України в Київській області подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що 01 березня 2024 року біля 16 годині 50 хвилин ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Рокитне, по вулиці Набережній, біля ставка, здійснила самовільне випалювання стерні, луків, пасовищ, ділянок з природною рослинністю, рослинності або її залишків, без дотримання порядку випалювання сухої рослинності або її залишків затверджених наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 12 серпня 2021 року № 541, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за № 1311/36933.

Відповідно до пункту 1 розділу 11 Порядку випалювання сухої рослинності або її залишків, який затверджено наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 12 серпня 2021 року № 541, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за № 1311/36933, випалювання сухої рослинності допускається виключно у випадку гасіння пожеж в екосистемах пожежно-рятувальними підрозділами (частинами) визначеними статтями 60-63 Кодексу цивільного захисту України за рішенням керівника гасіння пожежі у відповідності до Статуту дій органів управління та підрозділів Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час гасіння пожеж, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 квітня 2018 року № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2018 року за № 802/32254.

Відповідно до частини 1 розділу розділу III Порядку, контроль за дотриманням законодавства випалювання сухої рослинності або її залишків, здійснюють посадові особи Держекоінспекції, ДСНС, Національної поліції України, в межах своєї компетенції та їх територіальних (міжрегіональних територіальних) органів, а також підприємств, установ і організацій.

01 березня 2024 року головним інспектором відділу запобігання надзвичайних ситуацій Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області майором служби цивільного захисту Потомською А.П. складений протокол про адміністративне правопорушення серії КХ № 000081 за ст. 77-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

При складанні протоколу порушник визнавала, що підпалила суху траву та сміття, був дим. Під час складання протоколу вона була ознайомлений з місцем та часом розгляду справи, їй було повідомлено про її права та обов`язки, проте підпис ставити про ознайомлення та отримувати протокол від 01 березня 2024 року КХ № 000081 відмовилась.

Долучені фото підтверджують, що позивач здійснювала спалювання рослинності в межах населеного пункту, за що передбачена відповідальність ст. 77-1 КУпАП.

05 березня 2024 року головним інспектором відділу запобігання надзвичайних ситуацій Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області майором служби цивільного захисту Потомською А.П. винесена постанова серії КХ № 000081 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення статті 77-1 КУпАП. На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явилась, заяв чи клопотань не подавала.

Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судом встановлено такі фактичні обставини.

01 березня 2024 року головним інспектором відділу запобігання надзвичайних ситуацій Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області майором служби цивільного захисту Потомською А.П. відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії КХ № 000081 за фактом самовільного випалювання стерні, луків, пасовищ, ділянок з природною рослинністю, рослинності або її залишків, дії останньої кваліфіковані за ст. 77-1 КУпАП.

Постановою головного інспектора відділу запобігання надзвичайних ситуацій Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області майором служби цивільного захисту Потомської А.П. серії КХ № 000081 від 05 березня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 77-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3060 гривень.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Згідно статті 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно частинами 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах зверненння до адміністративного суду, встановленого цим Кодесом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень ( постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення ( постанови).

Судом встановлено, що 05 березня 2024 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 77-1 КУпАП.

Із дослідженої в судовому засіданні оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що ОСОБА_1 здійснила випалювання стерні, луків, пасовищ, ділянок з природною рослинністю, рослинності або її залишків, без дотримання порядку випалювання сухої рослинності або її залишків, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 77-1 КУпАП.

Позивач не погоджуєтсья із вказаною постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини, з порушенням її права на захист, а також з порушенням встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд вважає доводи позивача обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини 1 статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

На підставі пунктів 1 та 2 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою КМУ від 16 грудня 2015 року № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності. ДСНС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями ДСНС є, зокрема: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб (п. 3 Положення).

Відповідно до статті 223 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов?язані із самовільним випалюванням рослинності або її залишків, порушенням встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, здійсненням суб?єктом господарювання господарської діяльності без декларації відповідності матеріально-технічної бази суб?єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, невиконанням приписів, розпоряджень та постанов посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки (статті 77,77-1,120,175,175-2,188-8).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до статті 278 КУпАП посадові особи вирішують такі питання: 1) чи належить до їх компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За положеннями статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

На підставі частини 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Обов?язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно з частиною 3 статті 27 Закону України «Про рослинний світ» та частиною 6 статті 39 Закону України «Про тваринний світ», випалювання сухої рослинності або її залишків без дотримання порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, забороняється.

Порядок випалювання сухої рослинності або її залишків, затверджено наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 12 серпня 2021 року № 541. У даному Порядку вжито терміни «випалювання сухої рослинності», за яким це контрольоване спалювання рослинного покриву на земельних ділянках, що призводить до його знищення; «суха рослинність» - сукупність рослинних організмів з відмерлою надземною частиною на певній площі їх природного зростання, у тому числі після покосів.

За частиною 1 статті 77-1 КУпАП наступає відповідальність за випалювання стерні, луків, пасовищ, ділянок із степовою, водно-болотною та іншою природною рослинністю, рослинності або її залишків та опалого листя на землях сільськогосподарського призначення, у смугах відводу автомобільних доріг і залізниць, у парках, інших зелених насадженнях та газонів у населених пунктах без дотримання порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

За частиною 2 статті 77-1 КУпАП настає адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені в межах територій та об?єктів природно-заповідного фонду.

Об?єктивна сторона полягає, зокрема, у вчиненні дій, спрямованих на випалювання сухої природної рослинності або її залишків без відповідного дозволу або з порушенням умов такого дозволу.

Суб?єктивна сторона цього правопорушення характеризується умислом або необережністю.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова про накладення адміністративного стягнення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У відповідності до вимог Інструкції з оформлення посадовими особами ДСНС матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 27 липня 2016 року № 725, зареєстрованої в Мін?юсті України 22 серпня 2016 року за № 1162/29292, зі змінами згідно наказу МВС України від 20 січня 2022 року за № 36, зареєстрованого в Мін?юсті України 22 березня 2022 року за № 351/37687, форма постанови про накладення адміністративного стягнення затверджена у додатку 3 до цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 11 розділу ІІІ Інструкції, у постанові у розділі "відомості про особу", щодо якої розглядається справа, зазначаються, зокрема, її прізвище, власне ім?я, по батькові (за наявності; у розділі "установив" зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення КХ № 000081 від 05 березня 2024 року, ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ст. 77-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3060 грн.

Не зважаючи на той факт, що диспозиція статті 77-1 КУпАП містить дві частини, відповідачем у постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено частини статті 77-1 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Тобто відповідачем в порушення статті 283 КУпАП не зазначено, яка саме частина нормативного акта передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Крім того матеріали справи не містять даних щодо належності земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб?єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб?єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов?язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови відповідач мав дотриматися вимог закону і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи, правильно кваліфікувати дії правопорушника.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 77-1 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи те, що за змістом частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв`язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 77-1 КУпАП, а тому позов підлягає до задоволення.

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд дійшов висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані вимоги закону і під час цього не були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі статті 293 КУпАП, орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову і закрити справу.

Відповідно до статті 247 КУпАП, розпочате провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскаржуване рішення не може бути розцінено як таке, що відповідає вимогам закону, та підлягає скасуванню за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За умов відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 77-1 КУпАП, оскільки недоліки, допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, позбавляють можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення, наявні підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що вищевказаними нормами КАС України чітко визначено зміст резолютивної частини рішення суду, тому на підставі частини 2 статті 9 КАС України з метою найбільш повного та ефективного захисту прав позивача, оскаржувану ним постанову слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 73, 77, 79, 90, 122, 242-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДСНС України в Київській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії КХ № 000081 від 05 березня 2024 року головного інспектора відділу запобігання надзвичайних ситуацій Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області майора служби цивільного захисту Потомської А.П. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статті 77-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3060 гривень.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 77-1 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя О.В.Штифорук