Справа № 200/4476/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року справа №200/4476/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Зеленов А.С.), складеного у повному обсязі 05 вересня 2024 року, у справі № 200/4476/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, щодо припинення нарахування страхових виплат ОСОБА_1 , у період з 01.10.2016р. по 30.11.2019р. та з 01.10.2022р.;

зобов`язати відповідача відновити нарахування страхових виплат та виплатити ОСОБА_1 , заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період починаючи з 01.10.2016р. по 30.11.2019р. та з 01.10.2022р.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, щодо припинення нарахування страхових виплат ОСОБА_1 у період з 01.10.2016 по 30.11.2019.

Визнано протиправною та скасовано постанову Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 21.10.2022 №14018/35196/7360/24 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити нарахування страхових виплат та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період починаючи з 01.10.2016 по 30.11.2019 та з 01.10.2022.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що постановами Бахмутського відділення Фонду від 11.10.2016 № 0503/7360/7360/15 «Про припинення щомісячної страхової виплати» № 0503/7360/7360/16 «Про зняття з обліку страхового випадку» та № 0503/7360/17 «Про зняття з обліку потерпілого» щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 були припинені, а сам він знятий з обліку з 01.10.2016, зазначена причина відмова потерпілого від отримання виплат (заява потерпілого). В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про продовження раніше призначених щомісячних страхових виплат як внутрішньо переміщена особа до Краматорського МВ УВД ФССУ в Донецькій області, де отримував виплати з 01.12.2019 по 30.09.2022. У зв`язку з тим, що телефонний зв`язок з позивачем відсутній та триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, яка призвела до гибелі значної кількості людей у Краматорського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області були відсутні можливості ідентифікувати позивача та дізнатися жив ОСОБА_1 чи ні.

Вважає, що нарахування виплат позивачу припинено в порядку та у спосіб, встановлений діючим законодавством у зв`язку з скасуванням дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Вказав на пропущений строк звернення до суду із даним позовом.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується наявним у матеріалах справи паспортом, є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання: Донецька область, м. Краматорськ, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11 червня 2018 року.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України,

З 01 січня 2023 року (у зв`язку з припиненням Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду, які реорганізуються шляхом приєднання до Пенсійного фонду України) повноваження управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях передані до відповідних територіальних органів Пенсійного фонду України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи територіальним органом Пенсійного фонду України, є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, отже, є належним відповідачем у даній справі.

Позивачу встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40% безстроково, про що свідчить довідка МСЕК серії 10 ААА № 120536.

З наданої справи, яка відкрита 23 квітня 2014 року на ім`я позивача, встановлено наступне.

З відповіді Бахмутського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області від 30 січня 2020 року слідує, що з жовтня 2016 року позивачу щомісячні страхові виплати були припинені на підставі заяви потерпілого про повернення до місця постійної реєстрації.

Постановою Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 03 січня 2020 року №0526/13138/13138/18 «Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати» продовжено позивачу раніше призначену щомісячну грошову суму у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 3319,74 грн з 01 грудня 2019 року.

Постановою Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 21 жовтня 2022 року №14018/35196/7360/24 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» припинено позивачу щомісячну страхову виплату у розмірі 4 662,90 грн з 01 жовтня 2022 року. Підстава припинення: пункт 6, частини 1 статті 46, частина 2 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 02 липня 2024 року повідомило представника позивача, що постановою Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 21.10.2022 №14018/35196/7360/24 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» виплати позивачу були припинені з 01.10.2022 згідно п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

В періоди з 01.10.2016 по 30.11.2019 та з 01.10.2022 по теперішній час щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 не нараховувалися. Заборгованість перед потерпілим відсутня.

Спірним питанням даної справи є правомірність припинення страхових виплат позивачу.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV (далі - Закон № 1105-ХIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 1105-ХIV (в чинній редакції), страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Нарахування та проведення страхових виплат урегульовано у декількох нормативних актах:

1) статті 46 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення;

2) статті 173 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), відповідно до якої шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку;

3) Законі України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV), який із 01 січня 2015 року діяв в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII та має назву "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", визначає відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

У статті 27 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР "Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 16/98-ВР) передбачено підстави припинення страхових виплат:а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування;д) в інших випадках, передбачених законами.

У відповідності до вимог ст. 46 Закону № 1105-ХIV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці". Належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Страхові виплати за поточний місяць провадяться протягом місяця з дня настання страхового випадку. Доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим, провадяться за рахунок Фонду. За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку.

Відтак, враховуючи встановлену протиправність дій відповідача щодо припинення страхових виплат, суд вважає, що обмеження їх виплат будь-яким строком є протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1105-XIV у чинній редакції передбачено, що 1. здійснення страхових виплат і надання соціальних послуг припиняються: 1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що страхові виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) у разі смерті отримувача страхових виплат; 7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особами, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого; 8) в інших випадках, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що у Головного управління відсутня можливість надати відповідне рішення про призупинення щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 , яке міститься в паперовій справі потерпілого, оскільки особова справа позивача залишилась в архівному приміщенні Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

З огляду на що, у суду відсутня можливість встановити підстави та обставини припинення страхової виплати у спірний період з 01.10.2016 по 30.11.2019.

Відтак, судами не встановлено передбачених вказаними законодавчими приписами підстав для припинення страхових виплат, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, щодо припинення нарахування страхових виплат ОСОБА_1 , у період з 01.10.2016 по 30.11.2019 є обґрунтованими та підлягають задоволенню

Крім цього, постановою Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 21.10.2022 №14018/35196/7360/24 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» виплати позивачу були припинені з 01.10.2022 згідно п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Однак, враховуючи положення Закону № 1105-ХІV, суд не вбачає обґрунтованими посилання відповідача на правомірність припинення спірних виплат, а невиплату/не нарахування належних позивачу страхових виплат є незаконним, вищевказана постанова підлягає скасуванню із зобов`язанням поновити нарахування та виплату спірних страхових виплат.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 200/4476/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 200/4476/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць