Справа № 600/4202/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 грудня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/4202/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження клопотання представника позивача про залучення співвідповідачів та витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_3 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) відділу прикордонної служби старшого лейтенанта ОСОБА_2 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення.

Позивач, згідно позовної зави у новій редакції, просить суд:

- визнати неправомірними та скасувати дії Державної прикордонної служби України про заборону в`їзду в Україну Багтуру Джахіту Саніту з 06 травня 2024 року по 24 квітня 2027 року та рішення начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачами протиправно вчинені дії та прийнято рішення про відмову у перетині Державного кордону України громадянином Туреччини ОСОБА_1 17 серпня 2024 року на пункті пропуску «Порубне» Чернівецької області. При цьому вказано, що позивач не перебував на тимчасово окупованих територіях України (в Криму). До того ж, в період з 18 квітня 2024 року по 18 травня 2024 року позивач перебував на території України і йому ніхто не повідомляв, що з 06 травня 2024 року стосовно нього діє заборона в`їзду в Україну. Також вказано, що ОСОБА_1 має посвідку на тимчасове місце проживання в Україні, під час перебування у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_3 у них народився син ОСОБА_4 , який наразі проживає в Україні, а тому для спілкування з ним він намагається частіше заїжджати в Україну. Крім цього, позивачу надано дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України. Вказані обставини зумовлюють перебування позивача на території України, проте рішення про відмову у перетині Державного кордону України порушує його права.

Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідачами подано до суду відзиви на позову заяву, у яких вказано про законність оскаржуваних дій та рішення. Зокрема, повідомлено, що рішення про відмову у перетині Державного кордону України громадянином Туреччини ОСОБА_1 прийнято у зв`язку із наявністю рішення уповноваженого державного органу України про заборону виїзду в Україну, а саме: винесене Департаментом захисту національної державності Служби Безпеки України та перебуває на виконанні у Державній прикордонній службі України (заборона в`їзду з 06.05.2024 по 24.04.2027). При цьому зазначено, що рішення Департаменту захисту національної державності Служби Безпеки України, яке перебуває на виконанні у Державній прикордонній службі України, про заборону в`їзду ОСОБА_1 з 06.05.2024 по 24.04.2027, на час розгляду даної справи не оскаржено у встановленому законом порядку та є чинним. Відповідачі просили суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивачем (його представником) подано відповідь на відзиви, у якій вказано про не спростовання відповідачами обставин, повідомлених у позовній заяві. Заявник просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 2024 року представником позивача подано до суду клопотання про залучення співвідповідачів та витребування доказів.

В обґрунтування указаного зазначено про те, що з метою встановлення причин заборони в`їзду в Україну Багтур Джахіт Саніту з 06 травня 2024 року по 16 квітня 2027 року до Адміністрації Державної прикордонної служби України було скеровано адвокатський запит. На адвокатський запит від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшов лист, в якому повідомляється, що станом на 16.00 год. 23 вересня 2024 року Державною прикордонною службою України виконується доручення Служби безпеки України від 24.04.2024 року №8/4/1-3405 щодо заборони в`їзду в Україну громадянину Турецької Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 строком до 16.04.2027 року. Крім цього, у даному листі зазначено, що надати копію доручення та постанову неможливо, оскільки дані документи мають гриф обмеження доступності «для службового користування» та надані Державній прикордонній службі України для її виконання. У листі вказано, що для отримання відповідних копій документів необхідно звернутися до ініціатора. Також зазначено, що до Служби безпеки України було скеровано адвокатський запит з метою надання копії вищевказаних документів. На день подачі клопотання відповіді не отримано. Заявником вказано, що зазначені документи, які перебувають у Службі безпеки України, можуть підтвердити законні дії Державної прикордонної служби України та рішення начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 , про заборону в`їзду в Україну Багтур Джахіт Саніту або визнати їх незаконними. Також повідомлено, що після отримання даних документів та їх аналізу буде прийнято рішення щодо зміни предмета позову.

У зв`язку з цим, представник позивача просить суд: 1) залучити до участі у справі №600/4202/24-а Службу безпеки У країни в якості співвідповідача за позовом ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії Державної прикордонної служби України та рішення начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшого лейтенанта ОСОБА_6 , про заборону в`їзду в Україну Багтур Джахіт Саніту з 06 травня 2024 року по 16 квітня 2027 року; 2) витребувати у Служби безпеки України доручення від 24.04.2024 року №8/4/1-3405, щодо заборони в`їзду в Україну стосовно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком до 16.04.2027 року та постанову.

Розглянувши подане клопотання та перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено його незгодою із Рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України від 17 серпня 2024 року, прийнятим начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_7 .

Вказаним рішенням відмовлено у в`їзді в Україну громадянину Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з причини «є рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну, а саме Державною прикордонною службою України з 06.05.2024 року по 24.04.2027 року».

Згідно пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України:

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

- позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду;

- відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною третьою статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно частини п`ятої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Враховуючи наведені процесуальні норми та зважаючи на те, що предметом даного позову, згідно його змісту, є виключно дії Державної прикордонної служби України щодо заборони в`їзду в Україну Багтуру Джахіту Саніту з 06 травня 2024 року по 24 квітня 2027 року та прийняте начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_7 Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 17 серпня 2024 року, яких фактично і було указано в позовній заяві як відповідачів, до яких звернені вимоги позову, при цьому жодних вимог до Служби безпеки України у позовній заяві не пред`явлено, то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для залучення Служби безпеки України як співвідповідача у цій справі.

Вирішуючи поставлене представником позивача питання про залучення співвідповідача, суд враховує і те, що він міг знати ще до подання позову у цій справі про підставу для залучення Служби безпеки України як співвідповідача, адже в оскаржуваному рішенні про відмову в перетинанні державного кордону України від 17 серпня 2024 року причиною його прийняття указана наявність рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну, а таким, зокрема, і є Служба безпеки України.

До того ж, суд звертає увагу на те, що у листі Адміністрації Державної прикордонної служби України №19-65356/18/24-вих від 23 вересня 2024 року, наданому представнику позивача на адвокатський запит від 04 вересня 2024 року, повідомлено про виконання Державною прикордонною службою України доручення Служби безпеки України від 24.04.2024 року №8/4/1-3405 щодо заборони в`їзду в Україну громадянину Турецької Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 строком до 16.04.2027 року.

Натомість із заявою про залучення Служби безпеки України як співвідповідача у цій справі представник позивача звернувся до суду лише 29 листопада 2024 року, тобто більше, ніж через два місяці після указаного вище листа Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Стосовно тверджень у поданій заяві про намір прийняти рішення щодо зміни предмета позову, то такі суд оцінює критично та зазначає наступне.

Частиною першою статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, даною нормою визначено строки, протягом яких позивач має право подати заяву про зміну підстав або предмету позову.

Відповідно до частини третьої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки у даному випадку справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні і судове засідання не проводиться, то заяву про зміну підстав або предмету позову позивач мав право подати протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що провадження у цій справі відкрито 23 вересня 2024 року, то позивач мав право подати заяву про зміну підстав або предмету позову до 23 жовтня 2024 року.

Таким чином, станом на час подання до суду клопотання про залучення співвідповідача (29 листопада 2024 року) позивач уже не вправі подавати заяву про зміну підстав або предмету позову, про намір подати яку зазначено у клопотанні, що розглядається.

З огляду на викладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про залучення Служби безпеки України як співвідповідача у цій справі.

Щодо вимоги у поданому клопотанні про витребування у Служби безпеки України доручення від 24.04.2024 року № 8/4/1-3405 щодо заборони в`їзду в Україну стосовно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком до 16.04.2027 року та постанови, то варто зазначає таке.

Згідно частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що сторонами справи фактично визнаються обставини прийняття Службою безпеки України постанови та доручення щодо заборони в`їзду в Україну громадянину Турецької Республіки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відтак, названі обставини не підлягають доказуванню.

Водночас, оскільки указані рішення Служби безпеки України не є предметом цього позову, а позивач, як зазначено вище, уже не вправі подавати заяву про зміну підстав або предмету позову, то суд не вбачає необхідності у їх витребуванні.

До того ж суд зауважує, що згідно частини першої, другої, четвертої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Частиною першою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Однак, усупереч наведеним вимогам, представником позивача у разі неможливості самостійно надати докази, при подачі цього позову до суду не було подано клопотання про їх витребування. А, подавши таке лише 29 листопада 2024 року, представником позивача не обґрунтовано неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали саме від нього. При цьому з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, представник позивача до суду не звертався.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні вимог клопотання і про витребування доказів.

Керуючись статтями 4, 47, 48, 78, 80, 241, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про залучення співвідповідачів та витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_3 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк