Справа № 260/7512/24
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 грудня 2024 рокум. Ужгород№ 260/7512/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Луцович М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просить:

1) визнати протиправними дії представників ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - на військову службу під час мобілізації.

2) визнати протиправним та скасувати положення Наказу, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 та командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою судді від 25 листопада 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності останньої вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.

У відповідності до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 4 КАС України судове рішення - рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції;

Ухвала про залишення позовної заяви без руху від 20 листопада 2023 року набрала законної сили з моменту її підписання та є обов`язковою для виконання.

Відповідно до вимог вказаної ухвали позивачу для усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду:

- уточнену позовну заяву, яка відповідає вимогам ст. 160 КАС України із зазначенням в ній чіткого формулювання змісту позовних вимог, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача 1 та відомих номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти відповідача 2.

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку та доказів поважності причин пропуску такого строку.

03 грудня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків, згідно якої просив поновити пропущений строк звернення до суду та відкрити провадження у справі.

З приводу вказаної заяви суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, ухвалою від 25 листопада 2024 року про залишення позовної заяви без руху, визначено спосіб усунення недоліків позовної заяви, а саме: шляхом подання уточненої позовної заяви із зазначенням в ній чіткого формулювання змісту позовних вимог, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача 1 та відомих номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти відповідача 2, та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку.

При цьому, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 25 листопада 2024 року зазначено, що належним способом формулювання та зазначення змісту позовних вимог є надання до суду позовної заяви.

В той же час, позивач на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не надав суду уточнену позовну заяву із зазначенням в ній чіткого формулювання змісту позовних вимог.

При цьому, в мотивувальній частині ухвали про залишення позовної заяви без руху судом вказано наступне: «…З позовної заяви суд вбачає, що позивач оскаржує, зокрема, положення Наказу, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 та командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, при цьому позивач не вказує номер та дату наказу, що не дає можливості суду ідентифікувати такий наказ».

В той же час, представник позивача не надав суду уточнену позовну заяву з чітким формулюванням змісту позовних вимог, при цьому позовні вимоги залишаються у тій же редакції, що і в первісному позові без конкретизації дати і номеру оспорюваного наказу, що позбавляє суду можливості ідентифікувати такий.

Верховний Суд в ухвалі від 28.12.2021 у справі №№9901/521/21 зазначив, що під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Відтак, перевіряючи повноту усунення позивачем недоліків позовної заяви, суддя вважає, що такі недоліки в повному обсязі позивачем не усунуті.

Щодо обгрунтувань пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд вказує таке.

В ухвалі від 25.11.2024 судом було зазначено, що позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку та надати докази поважності причин пропуску такого строку.

Представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків, в якій, зокрема, просив поновити пропущений строк звернення до суду. Вказав, що позивач наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04 квітня 2024 року про прийняття на військову службу та зарахування у списки особового складу частини не отримував, представник позивача, та рідні ОСОБА_1 неодноразово зверталися на офіційну поштову адресу та електронну адресу з заявами, запитами про надання наказу, однак лише на початку липня 2024 року позивачу було вручено фотокопію оскаржуваного наказу №253-ОС від 04.04.2024 року. Також вказує, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31 березня 2020 року по справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

Як встановлено судом, згідно пояснення позивача від 09.04.2024 05.04.2024 він був повідомлений про зарахування в НОМЕР_1 прикордонний загін наказом №253-ОС від 04.04.2024. Вказаний факт не заперечується і представником позивача в позовній заяві, однак такий наголошує на тому, що копію оспорюваного наказу позивач отримав лише на початку липня 2024 року.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд вказує, що отримання копії оскаржуваного наказу на початку липня 2024 року не спростовує той факт, що про порушення своїх прав позивач дізнався саме 05.04.2024, коли оскаржуваний наказ було доведено до відома позивача, і саме з цього часу почався перебіг строку для звернення до суду з позовом про оскарження наказу про зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто, отримання копії оскаржуваного наказу на початку липня 2024 року не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання наказу і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Разом з цим, із позовної заяви та заяви про усунення недоліків представником позивача не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду з 05.04.2024 в межах встановленого строку.

Також представник позивача не подає докази поважності пропуску строку звернення до суду з липня 2024 року, як і не наводить обгрунтування щодо причин пропуску позивачем строку звернення до суду з позовною заявою.

Щодо посилання представника позивача на дію воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, як підставу для поновлення строку звернення до суду, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу заявника, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовною заявою за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

А відтак, суд зазначає, що доводи викладені позивачем у заяві про усунення недоліків щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою є безпідставними. В даному випадку позивачем було пропущено місячний строк звернення до суду, при цьому належних доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

Відповідно до п. 1 ч.4 с.169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч.5 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З огляду на викладене і беручи до уваги те, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позовну заяву належить повернути позивачу на підставі вищезазначених положень КАС України.

Згідно ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.169, 243, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя М.М. Луцович