Справа № 520/16752/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 р. Справа № 520/16752/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 02.09.24 по справі № 520/16752/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САН СТРІМ СИСТЕМС»

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сан стрім системс» (далі по тексту ТОВ «Сан стрім системс», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДПС в Харківській області, відповідач, контролюючий орган), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № від 25.03.2024 на суму 124 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність винесеного ГУ ДПС в Харківській області податкового повідомлення-рішення № від 25.03.2024 на суму 124 000,00 грн за незабезпечення подання розпорядником акцизного складу електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, як такого що прийняте за відсутності будь-яких порушень з боку позивача, оскільки ТОВ «Сан стрім системс» ані з дати 25.05.2023 до 01.03.2024 (281 день як зазначено в Акті фактичної перевірки від 01.03.2024 (281 день), ані з 27.10.2023 по 01.03.2024 (127 днів як зазначено і рішенні Державної податкової служби України) не було допущено порушень строків подання добових звітів, на підтвердження чого позивачем надані довідка про зведені за добу підсумкові облікові данні щодо обсягів обігу(отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального та квитанції до них.

Позивач зазначив, що ним своєчасно надані усі добові звіти, які були прийняти контролюючим органом, а тому не має підстав для притягнення ТОВ «Сан стрім системс» до відповідальності за порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, які він не вчиняв.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 у справі № 520/16752/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сан стрім системс» (вул. Роллана Ромена, буд. 12, м. Харків, 61058, ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, б. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № від 25.03.2024 на суму 124 000,00 гривень.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сан стрім системс» (вул. Роллана Ромена, буд. 12, м. Харків, 61058, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, б. 46, м. Харків, 61057, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,0 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 у справі № 520/16752/24, прийнявши у справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Сан стрім системс».

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про невірне застосування судом першої інстанції підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, що суперечить статті 242 КАС України, та мало наслідком неправильне вирішення спірних правовідносин.

Повідомив, що за результатами здійсненої у період з 22 лютого по 01 березня 2024 року фактичної перевірки ТОВ «Сан стрім системс» відповідачем встановлено порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, а саме, залишки пального скраплений газ пропан або суміш пропану з бутаном та інші гази (УКТЗЕД пального ) на початок доби по акцизному складу з уніфікованим номером 1020507 значно перевищують зазначений у довідці про розпорядника акцизного складу пального об`єм резервуару у період з 27.10.2023 по 01.03.2024 у кількості 124 електронних звітів. Неврахування вказаних обставин судом першої інстанції призвело до безпідставного задоволення позову.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відхилити її вимоги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зауважив, що апелянт як і в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не спростовує надані позивачем документи, а виключно спирається на висновки акту перевірки, які за своєю суттю жодним чином не підтверджують інкриміноване ТОВ «Сан стрім системс» правопорушення. Водночас, позивач, своєчасно та у повному обсязі надсилав всі електронні документи, докази такого надсилання долучено до матеріалів справи, а тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, ТОВ «Сан стрім системс» зареєстроване як юридична особа 21.09.2021, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців міститься запис та перебуває на обліку в Головного управління Державної податкової служби у Харківській області.

У період з 22.02.2024 по 01.03.2024 Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області була проведена перевірка ТОВ «Сан стрім системс» за адресою розташування АЗС ТОВ «Сан стрім системс» смт. Рогань, вул. Харківська, буд. 23. За результатами фактичної перевірки був складений акт від 01.03.2024, в якому зазначено що ТОВ «Сан стрім системс» було допущено порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, зокрема, не забезпечено подання документів, що містять дані про фактичні залишки пального за добу (добові-звіти) у період з 25.05.2023 до 01.03.2024.

Позивач зауважив, що Акт про результати фактичної перевірки від 01.03.2024 не давав можливості визначити обсяг та перелік документів необхідних для спростування вказаного висновку, оскільки там відсутня інформація про факти порушення ТОВ «Санн стрім системс» підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

07.03.2024 ТОВ «Сан стрім системс» під час надання заперечень на акт до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області був наданий витяг з системи, у якому зазначено всі добові звіти ТОВ «Сан стрім системс».

25.03.2024 Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.03.2024 та накладено штраф на суму 124 000,00 грн, яке було оскаржено в адміністративному порядку шляхом направлення 09.04.2024 до Державної податкової служби України скарги.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 07.06.2024, скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № від 25.03.2024 на суму 124 000,00 грн - без змін.

В якості мотивування відмови зазначено, що на підставі аналізу поданих електронних документів по акцизному складу з уніфікованим номером - 1020507 за формою J0210401 встановлено, що ТОВ «Сан стрім системс» за період з 27.10.2023 по 01.03.2024, як розпорядником зазначеного акцизного складу не забезпечено своєчасне подання до територіального органу ДПС 124-ох електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального - Скраплений газ (пропан або суміш пропану з бутаном) та інші гази на початок та кінець звітної доби, отриманого та реалізованого пального в розрізі двох резервуарів, чим порушено підпункт 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № від 25.03.2024 протиправним, звернувся до суду з позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «Сан стрім системс» своєчасно надавались усі добові звіти, які були прийняті, отже немає порушень підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

Крім того, судом зауважено, що відповідно до Акту фактичної перевірки від 01.03.2024 перевірку було закінчено 01.03.2024 о 14.00 годині, без урахування тієї обставини, що довідки за 29.02.2024 та 01.03.2024 ще не повинні бути подані за часом, проте, відповідач вже зробив висновки за вказаний період про їх не подання (або подання не вчасно).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкове-повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № від 25.03.2024 на суму 124 000,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі ПК України).

Зокрема, як передбачено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 19-1.1.14 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу - контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- 80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Із змісту наведених норм права слідує, що пункт 80.2 статті 80 ПК України виокремлює різні підстави для проведення контролюючим органом фактичної перевірки суб`єкта господарювання. Підставою для проведення фактичної перевірки згідно з підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України слугує наявність та/або отримання від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації про можливі порушення платником податків законодавства; 80.2.3 - письмове звернення покупця (споживача); 80.2.5 - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про можливі порушення платником податків законодавства.

У постановах від 5 квітня 2023 року (справа № 200/1354/21-а), від 11 січня 2023 року (справа №160/2357/21), від 12 серпня 2021 року (справа №140/14625/20), від 10 квітня 2020 року (справа №815/1978/18), від 25 січня 2019 року (справа №812/1112/16), від 5 листопада 2018 року (справа №803/988/17), від 22 травня 2018 року (справа №810/1394/16), від 20 березня 2018 року (справа №820/4766/17) Верховний Суд вказував, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Тобто, вказана норма дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

При цьому, слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки у розумінні положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто, саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Щодо правового змісту підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України в контексті визначення підстави для проведення фактичної перевірки, а також застосування абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України в аспекті достатності відображення в змісті наказу підстав для її проведення, Верховний Суд у постанові від 28 травня 2024 року у справі № 280/1431/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, в яких зазначив, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

У зазначеній постанові суду Судова палата акцентувала увагу на тому, що у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб. Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки.

Колегією суддів встановлено, що підставою для проведення фактичної перевірки ТОВ «Сан стрім системс» у наказі від 21.02.2024 № 824-п визначено, зокрема: підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України (наявність інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій), підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах), підпунктів 19-1.1.4, 19-1.1.14, 19-1.1.16-19-1.1.20 пункту 19-1. 1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, статті 15 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі по тексту Закон № 265/95-ВР), частини першої статті 16 Закону України від 19 грудня 1295 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі по тексту Закон № 481/95-ВР).

Таким чином, колегія суддів вважає, що у контролюючого органу були законні підстави для проведення перевірки у спірних правовідносинах, оскільки здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.08.2024 у справі № 340/10908/21.

Щодо правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення № від 25.03.2024 на суму 124 000,00 грн колегією суддів встановлено, що підставою для його прийняття слугували висновки акту (довідки) фактичної перевірки від 01.03.2024 № 7555/20/30/080/44583284, згідно з якими ТОВ «Сан стрим системс» порушено підпункт 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України, зокрема, не забезпечено з вини розпорядника акцизного складу подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального зазначеного у довідках про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального у період з 25.05.2023 по 01.03.2024 у кількості 124 електронних звіта.

Колегією суддів, з наявного в матеріалах справи розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення (т. 1 а.с. 16) встановлено, що контролюючим органом притягнуто позивача до відповідальності за п. 128-1.3 статті 128-1 ПК України та застосовано штрафні санкції у розмірі 124000 грн (124 не подані електронні документи).

Позивач заперечував та стверджував, що ним своєчасно та у повному обсязі надсилались електронні документи, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового.

Згідно з підпунктом 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про:

- обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі;

- добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі;

- добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).

В електронних документах також зазначаються відповідальною особою розпорядника акцизного складу дані про обсяги залишків пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці, а також інформація про дні, в які акцизний склад не працює.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів затверджений постановою Кабінету міністрів України від 22.11.2017 № 891 (далі по тексту - Порядок № 891).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 891 електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять, зокрема, зведені за добу підсумкові облікові дані щодо: обсягів фактичних залишків пального на початок та кінець звітної доби та добового обсягу обігу пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів з уніфікованою нумерацією для усіх розпорядників акцизних складів, крім зазначених в абзаці третьому цього підпункту; добового фактичного обсягу реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 С, для розпорядників акцизних складів, на акцизних складах яких провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 891 електронні документи для наповнення Реєстру, що містять інформацію, зазначену у підпунктах 1-4 пункту 5 цього Порядку, формуються та надсилаються розпорядниками акцизних складів одноразово до початку введення в дію Реєстру та в разі зміни такої інформації. Інформація про витратоміри та рівнеміри вноситься до Реєстру після настання строків їх встановлення, визначених Податковим кодексом України. Електронні документи для наповнення Реєстру, що містять інформацію, зазначену в підпунктах 5 і 6 пункту 5 цього Порядку, формуються та надсилаються розпорядниками акцизних складів щодня (крім днів, у які акцизний склад не працює). Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу (обсяг реалізованого та обсяг отриманого) пального, зазначені в підпункті 5 пункту 5 цього Порядку, формуються після проведення останньої операції з обігу пального за звітну добу, але не пізніше 23 години 59 хвилин такої доби, до початку проведення операцій з обігу пального за добу, що настає за звітною добою, та подаються до ДПС не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД формуються показники про: обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показань рівнемірів, установлених на таких резервуарах; добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу на підставі показань витратомірів, установлених у кожному місці відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу; добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Підтвердженням розпоряднику акцизного складу прийняття/неприйняття його електронного документа для наповнення Реєстру/коригуючого електронного документа для наповнення Реєстру є квитанції в електронному вигляді у текстовому форматі, які надсилаються йому держателем Реєстру протягом операційного дня. Датою та часом надсилання електронного документа для наповнення Реєстру/коригуючого електронного документа для наповнення Реєстру держателю Реєстру є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо протягом операційного дня держателем Реєстру не надіслано квитанції про прийняття/неприйняття електронного документа для наповнення Реєстру/коригуючого електронного документа для наповнення Реєстру, такий електронний документ вважається прийнятим. Держатель Реєстру не приймає електронних документів для наповнення Реєстру/коригуючих електронних документів для наповнення Реєстру у випадках порушення вимог щодо формування, заповнення та надсилання таких електронних документів, передбачених цим Порядком.

Таким чином, розпорядник акцизного складу зобов`язаний подавати довідки про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального в електронному вигляді (з дотриманням вимог Порядку № 891) не пізніше наступного дня, який настає за звітнім днем.

Відповідно до пункту 5 та пункту 6 Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 № 557 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 01 червня 2020 року № 261) (далі по тексту - Порядок № 557) у разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня.

Пунктом 8 Порядку № 557 визначено, що перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається кваліфікована електронна печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Положеннями пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК України передбачено, що незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Отже, застосування такого штрафу можливе за наявності вини розпорядника акцизного складу у несвоєчасному поданні даних про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального.

Судом апеляційної інстанції з наявних в матеріалах справи скрін-шотів із сервісу електронного документообігу "M.E.Doc" встановлено, що спірні електронні документи, що містять дані про фактичні залишки пального складались та надсилались позивачем до ДПС кожного дня після проведення останньої операції з обігу пального за звітну попередню добу, не пізніше 23 години 59 хвилин такої доби (починаючи із 10:16 год по 22:24 год). Однак, як вбачається з долучених до матеріалів справи квитанцій, отримання таких документів контролюючим органом відбувалося не днем їх надсилання, а наступним за звітним.

В межах даної справи колегія суддів вважає застосовною позицію Верховного Суду у постанові від 22.11.2021 в справі № 160/10558/19, в якій останній виснувався, що неприйняття в якості доказу роздруківок з програми m.e.doc з посиланням на те, що останні не відповідають правилам допустимості доказів направлення електронних документів є необґрунтованим, внаслідок відсутності підстав, передбачених статтею 74 КАС України, які свідчать, що вказані докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або того, що обставини справи, не можуть підтверджуватися цим засобом доказування.

Статтями 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом зазначено, що в даному випадку позивач, надавши суду скрін-шоти програми m.e.doc, вчинив усі залежні від нього дії для підтвердження своєчасної реєстрації податкових накладних. Тоді як відповідач у відповідності до вимог частини 2 статті 77 КАС України не довів правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на наявні в матеріалах справи скрін-шоти із програми m.e.doc (т. 1 а.с. 28-35), якими підтверджено подання добових звітів про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального (124 електронних документа), починаючи з 27.10.2023 по 01.03.2024, колегія суддів вважає, що позивачем своєчасно та у повному обсязі надсилались до податкового органу електронні документи, що містять дані про фактичні залишки пального.

Слід зауважити, що копії вказаних документів долучались позивачем до заперечень на податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № від 25.03.2024, проте, були залишені поза увагою контролюючого органу, що в призвело до безпідставного застосування відносно ТОВ «Сан стрім системс» штрафної санкції у розмірі 124000 грн.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що доводи контролюючого органу про недотримання позивачем вимог підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення № від 25.03.2024 та наявність підстав для його скасування.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 по справі № 520/16752/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова