Справа № 490/8888/24
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/135/2024 Справа № 490/8888/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., без участі сторін,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

07.10. 2024 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 №449 від 21.06.2024 року, якою позивача, ( ОСОБА_1 ) було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за ч. 3 ст.210-1 КУпАП. - Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий сбір в сумі 605,60 грн.

В обгрунтування позову посилається на те, що відповідач грубо порушив процедуру притягнення до адміністративної , а саме приписи частини першої статті 268 КУпАП та ст. 277-2 КУпАП щодо належного повідомлення про розгляд адміністартивної справи.

Згідно наведених вище правових положень позивач вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18.06.2024 представником позивача, адвокатом Мартишко В.А., було складено заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в якій він повідомив, що 18.06.2024 не може з`явитись за повісткою не зможе так, як після того, як він 17.06.2024 він вийшов з ІНФОРМАЦІЯ_2 він звернувся за медичною допомогою до КНП Миколаївської міської ради «Міска лікарня швидкої медичної допомоги», де йому діагностували перелом 6-7 ребер. В той же день Позивача було госпіталізовано. До повідомлення були надані копії медичних документів та копія ордеру представника Позивача, адвоката Мартишко В.А. на представництво інтересівПозивача.

21.06.2024 представник позивача, адвокат Мартишко В.А. о 10-00 год. прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 для участі в розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_1 .. Представника Позивача, адвоката Мартишко В.А., не допустили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 це військовий об`єкт.

Позивач вважає що в порушення ст.. 268-277-2 КУпАП т.в.о. начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_2 незаконно розглянув справу на виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності . Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 , бо вважає себе невинним, постанову №449 від 21.06.2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, грубим порушення правом на захист, та не наданням доказів скоєння правопорушення.

Постанова №449 була винесена 21.06.2024 року. Копія постанови позивачу особисто не вручалась. Копія постанови позивачу поштою не направлялась. Позивач отримав копію постанови у державного виконавця під час ознайомленням з виконавчим провадженням 30.09.2024. Вважає, що строк оскарження постанови №449 від 21.06.2024 року пропущено з поважних причин.

Відповідно до ст.. 289 КУпАП в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні адміністративного позову з огляду на його необґрунтованість.

По-перше, розпочати слід з того, що заява від ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , датована 18.06.2024 жодного відношення до розгляду справи, що був запланований на 21.06.2024 не має, адже стосується лише повістки про виклик ОСОБА_1 .

Так, зі змісту протоколу № 449 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 17.06.2024 убачається, що гр. ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 63 Конституцій України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.00 год. 21.06.2024, в кабінеті № 7.

На підтвердження цьому факту, у відповідному протоколі міститься власноручний підпис ОСОБА_1 , з чого убачається, що останній був сповіщений про місце і час розгляду справи, та в подальшому жодних клопотань про відкладення розгляду справи, від ОСОБА_1 чи то його захисника адвоката Мартишко В.А. на адресу відповідача не надходило (доданий відеозапис).

Окрім того, дата та час була узгоджена з ОСОБА_1 в присутності його адвоката Мартишко В.А., який був присутній увесь час з моменту затримання ОСОБА_1 до виходу з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 (зазначене вбачається з відеозапису, що додається як і поведінка ОСОБА_1 з якої вбачається відсутність при собі військово-облікового документа).

За такого, твердження про те, що відповідач в порушення ст.ст. 268-277-2 КУпАП, розглянув справу та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, є хибним.

По-друге, з приводу того, що 21.06.2024 адвоката Мартишко В.А. не допустили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 з тієї причини, що це є військовий об`єкт, не відповідає дійсності. Так, у зазначену вище дату, адвокат Мартишко В.А. на розгляд справи не прибував. Відеозапис долучений до матеріалів позовної заяви це «театр одного актора». З вказаного відеозапису не вбачається ані відмови у недопущенні його до розгляду справи, ані місця зйомки останнього.

Окрім того, дивним виглядає, що адвокат по тексту позовної заяви вказує на нібито порушення «не повідомлення про розгляд справи», проте нібито прибув на її розгляд.

По-третє, у мотивувальній частині постанови № 449 від 21.06.2024 надана правова оцінка сукупності письмових доказів, на підставі якої уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено факт вчинення позивачем протиправної бездіяльності, що підпадає під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення, за результатом чого оскаржуваним рішенням (постановою) накладено відповідне адміністративне стягнення, в межах санкції відповідної статті.

Так, наприклад протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Звертають увагу на те, що сам протокол про адміністративне правопорушення складається з метою фіксації факту певної події, яка мала місце на думку уповноваженої на те особи, тобто останній являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Разом із тим, наявність чи відсутність в діях особи складу відповідного адміністративного правопорушення (зокрема протиправної поведінки такої особи, яка полягає у певному порушенні, та її вини), встановлюється органом або уповноваженою особою виключно у межах справи про адміністративне правопорушення.

У даному випадку окрім власне протоколу про адміністративне правопорушення № 449 від 17.06.2024, у матеріалах справи містяться інші належні, допустимі, достовірні й достатні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні стверджуваного адміністративного правопорушення, зокрема: рапорт військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.06.2024. Окрім того, зі змісту протоколу вбачається, що і під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікових документів.

Також, позивач, будучи дієздатною особою віком старше 18 років, ознайомившись зі змістом протоколу, в присутності свого адвоката затриманої особи, не відмовлявся від його підпису, зауважень чи заперечень щодо його змісту не заявляв, будь-яких клопотань під час складення протоколу також не заявляв. Жодних пояснень з приводу наявності в нього при собі (!) військово-облікового документа також не вказував, чим фактично підтвердив факт інкримінованого йому правопорушення.

По-четверте, копія оскаржуваної постанови № 449 від 21.06.2024 була надіслана позивачу засобами поштового зв`язку «Укрпошта», без повідомлення про вручення та окремо на адвокатський запит ОСОБА_3 . Станом на сьогодні, відповідач не володіє відомостями про отримання відповідної копії позивачем.

Вважають, що всі зазначені позивачем о тексту позову «порушення» є уявними, вони жодним чином не стосуються процедури розгляду та подальшого винесення оскаржуваної постанови № 449 від 21.06.2024, адже матеріали судової справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення порядку чи то процедури, передбаченої для розгляду уповноваженою на те особою відповідної постанови, за такого твердження сторони позивача є необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги останнього такими, що не підлягають до задоволення.

01.12.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якомузазначено про необгрунтованість доводів, викладених у відзиві.

Підставою притягнення Позивача до адміністративної відповідальності став протокол №449 від 17.06.2024 про те що начебто у Почивача були відсутні віськовооблікові документи. Доказом скоєння адміністративного правопорушенн Відповідачем було надано 4 відеофайли. При вивченні вказаніх відеофайлів було встановлено, що на 3 відеофайлах зафіксовано спілкуваня з працівниками РТЦК та СП на вулиці, а також зафіксовано складання працівниками поліції протоколу адміністративного затримання Позиача. Ще на одному відеофайлі зафіксовано Позивача при спілкування з правціниками ІНФОРМАЦІЯ_3 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані відеофайли вказують на той факт, що працівниками поліції було встановлено вказану особу так, як Позивач надав працівникам поліції всі необідні документи. Працівники поліії встановили особу Позивача, та складали протокол адміністративного затримання на підставі наданних документів. Ніде на відеофайлах не зафіксовано, що Позивач відмовляється від надання документів. У працівників поліції були вітсутні підстави для затримання Позивача. Позивач не був у розшуку, він перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , а доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке жодним чином не має відношення до військово-облікової справи Позивача, та не видавав йому вказані документи.

Після того як Позивача було звільнено після незаконного затримання, він звернувся до медичного закладу з приводу перелому ребер. В той же день Позивача госпіталізували з діагнозом перелом 6-7 ребра. (копія довідки від 18.06.24 №5075 додається). Так як Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні. Представник позивача, адвокат Мартишко В.А., підготовив та направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяву в якій повідомив Відповідача, що Позивач знаходиться на стаціонарному лікуванні та не може з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідач в порушення ст.ст. 268-277-2 КУпАП, після отриманної заяви повинен був перенести розгляд справи на іншу дату, та повідомити про це Позивача 3. 21.06.2024 представник Позивача, адвокат Мартишко В.А., прибув на розгляд справи, але його до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 не допустили, про перенесення розгляду справи про нову дату та час розгляд справи не повідомили.

Відеозйомка в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 забороне відповідно до Закон України Про державну таємницю так, як встановлює заборону фото- та відеофіксації військових об`єктів і діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, відеозйомки військовослужбовців та місць їхнього перебування, військової техніки та її переміщення. В зв`язку з чим було зафіксовано час та дату відвідування ІНФОРМАЦІЯ_2 після виходу з приміщення.

Вважає посилання відповідача на те, що позивач «ознайомившись зі змістом протоколу, в присутності свого адвоката затриманої особи, не відмовлявся від його підпису, зауважень чи заперечень щодо його змісту не заявляв, будь-яких клопотань під час складення протоколу також не заявляв. Жодних пояснень з приводу наявності в нього при собі (!) військово-облікового документа також не вказував, чим фактично підтвердив факт інкримінованого йому правопорушення» є хибними, та не є доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення.

Також не відповідає дійсності факт відправлення Позивачу копії постанови №449 від 21.06.2024. Згідно інформації з офіційного сайту Укрпошти України. Відправлення за №840 яке начебто було направлено Позивачу, не було вручено. Вказане відправлення було повернуто відправнику, та отримано відправником 17.07.2024. Ствердження відповідачем про те, що він відправляв копію постанови представнику Позивача, адвокату Мартишко В.А., є теж хибним так, як Відповідач не надав жодних підтверджень такого відправлення.

Також звертає увагу суду на те, що Постанова №449 від 21.06.2024 була розглянута та винесена з порушенням ст.ст. 268-277-2 КУпАП так, як Відповідача було повідомлено, про хворобу Позивача. Крім, того в постанові №449 від 21.06.2024 вказано, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_4 . Що вказує на те вказана потанова ніяким чином не стосується Позивача. І описані в ній факти можуть вказувати на правопорушення відносно іншої ооби. Також на цей факт вказує що в постанові №449 від 21.06.2024 є на посилання на рапорт від військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 складений 14.06.2024. Дії відносно Позивача відбулись 17.06.24. Тому рапорт складений 14.06.2024 не може бути доказом скоєння адміністративного правопорушення 17.06.24.

Представник позивача адвокат Мартишко В.А. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задвольнити позов з викладених у позові підстав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанов про адміністративні правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як зазначає позивач, Постанова №449 була винесена 21.06.2024 року. Копія постанови позивачу особисто не вручалась та поштою не направлялась. Позивач отримав копію постанови у державного виконавця під час ознайомленням з виконавчим провадженням 30.09.2024. Вважають, що строк оскарження постанови №449 від 21.06.2024 року пропущено з поважних причин.

Приймаючи до уваги обставини, викладені позивачем на обґрунтування підстав для поновлення пропущеного строку звернення, які підтверджуються матеріалами справи про неотримання позивачем копії оскаржуваної постанови та на підставі вищевказаних законодавчих норм, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом та поновити такий позивачу.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

КАС України встановлює, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17 червня 2024 року відповідальним виконавцем адімінстративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за чатсиною третьою статті 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

З цього протоку слідує, що 17 червня 2024 року близько 12.00 год. в АДРЕСА_1 , було виявлено адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 в особливий період, в порушення частини шостої статті 22 Закону України «про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у період проведення мобілізації він не мав при собі військово-облікового документа, під час складання протоколу також не мав при собі, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

До протоколу додано копію паспорта, ідентифікаційного номера платника податків позивача. Від надання пояснень позивач відмовивися згідно ст. 63 Конституції України.

Права і обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП роз`яснено та повідомлено, що розгляд справи про адміністартивне правовпорушення відбудеться о 10.00 годин 21.06.2024 року в приміщення центарльного РТЦК, кабінет № 7 .

Позивач особисто розписався в графі протоколу після роз`яснення прав та щодо повідомлення про дату розгляду справи. Також особисто отримав другий примірник протоколу.

Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_5 БУЛИКА №449 від 21.06.2024 року позивача, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за ч. 3 ст.210-1 КУпАП за те, що відповідно до протоколу №449 від 17.06.2024 близько о 15 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає тому, що останні в особливий період, в порушення ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не мав при собі військово-облікових документів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17 000 грн 00 коп..

Також, як вбачається з матеріалів справи, того ж дня 17.06.2024 року позвиачеві було вручено Повістку № 9/1269 про обов`язок з`явитися 18.06.2024 року о 09.00 годин для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

18.06.2024 представником позивача адвокатом Мартишко В.А. було складено заяву

на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в якій він повідомив, що 18.06.2024 ОСОБА_1 не може з`явитись за повісткою , оскільки після того, як він 17.06.2024 він вийшов з ІНФОРМАЦІЯ_2 він звернувся за медичною допомогою до КНП Миколаївської міської ради «Міска лікарня швидкої медичної допомоги», де йому діагностували перелом 6-7 ребер. В той же день його було госпіталізовано. В той же день позивача було госпіталізовано.

До повідомлення були надані копії медичних документів, копія повістки та копія ордеру представника Позивача, адвоката Мартишко В.А. на представництво інтересів позивача. На цій заяві міститься відмітка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.06.2024 року про отримання.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого продовжується і який діє на час розгляду справи.

Так, згідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. №3543-XII, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

24.02.2022р. Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.

Згідно ч.6 ст.22 Закону №3543-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022р. №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З матеріалів справи слідує, що 17 червня 2024 року позивача були зупинено працівниками поліції та виявлено у нього відсутність військово-облікового документа. Відсутність такого документа встановлено і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 17 червня 2024 року. При цьому відсутність військово-облікового документа жодним чином не заперечив і позивач як під час складання протоколу стосовно нього, так і під час звернення до суду з цим позовом.

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд погоджується з висновком відповідача про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він являється особою чоловічої статі у віці 40 років, та в порушення описаних вище норм законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період не пред`явив на вимогу працівника поліції військово-обліковий документ.

Так, ч.6 ст.22 Закону №3543-XII передбачає обов`язок громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період проведення мобілізації (крім цільової) мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою поліцейського. Тобто, вказана норма передбачає обов`язок не лише мати військово-обліковий документ як такий, а мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що протокол стосовно позивача складено у визначені законодавством строки (статті 254 КУпАП). Суд відхиляє доводи позивача про недотримання відповідачем вказаної норми.

Частиною шостою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Отже, позивач як військовозобов`язана особа під час введення військового стану зобов`язаний був мати при собі військово-обліковий документ. Цього обов`язку він не виконав, що підтверджується наявними у справі доказами.

За твердженнями позивача та його предстанвика, відповідачем було порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки постанову винесено за відстуності особи, яка притягається до адімністартвиної відповідальності , і розгляд справи не перенесено на інший день в зв`язку з повідомленням цієї особи про неможливість з`явитися на розгляд справи в зв`язку з госпіталізацією.

Суд вважає помилковими такі доводи позивача з огляду на наступне.

Спеціальні строки розгляду справ про правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП, законодавцем не встановлені. Статтею 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення №449 від 17.06.2024р. зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.00 год. 21.06.2024р. за адресою Центрального РТЦК . Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 без зауважень.

З вказаного слідує, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим в уповноваженої особи відповідача не було перешкод розглянути справу 21.06.2024р. та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Так, дійсно матеріалами справи підтверджується , що станом на дату виклику ( на 9 год. 00 хв. 18.06.2024) до ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 не з`явився, при цьому про поважність причин своєї неявки повідомив, за наданням підтверджуючих обставин поважності причини неприбуття через свого адвоката, як того вимагає пункт 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України під 16.05.2024 року №560.

При цьому , як вбачається з повідомлення адвоката позивача ОСОБА_6 від 18.06.2024 ( яке він зміг особисто здати в Центральний РТЦК 18.06.2024 року - отже суд критично ставиться до його пояснень , що його не допустили до приміщення РТЦК 21.06.2024 року) - відповідача повідомлено про те, зщо позивач не зможе з`явитися до Центрального РТЦК за повісткою на 18.06.2024 року з доданням медичних документів про госпіталізацію позивача станом на 18.06.2024 року.

При цьому жодних заяв, повідомлень тощо про неможливість ОСОБА_1 з`явитися за викликом на розгляд адміністративної справи 21.06.2024 року - позивачем не подавалося , і як вбачається з доданих до позвоу документів, навіть не складалося.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень статті 280 КУпАП уповноваженою особою відповідача було встановлено що:

- адміністративне правопорушення було вчинено гр. ОСОБА_1 , факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення від 17.06.2024 року № 449, в якому зафіксовано суть адміністративного правопорушення, авіть з фотофіксацією;

- вина особи підтверджується тим, що він не мав при собі військово-облікового документу в особливий період в порушення ст. 22 ЗУ "Про мобілазаційн підготовку та мобілізацію" , у зв`язку з чим, зверненням, був переданий до органів Національної поліції, для доставлення до Центрального РТЦК як громадянина, який вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.210-1, та такого, що підлягає адміністративній відповідальності.

При цьому суд зауважує, що обставини незаконності, на думку позивача, затримання його працівниками поліції не є предметом дослідження в межах даного адімінстартвиного позову.

Щодо зазначення у сокаржуваній постанові зазначення , що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_7 та посилання на рапорт військовослужбовця відносно ОСОБА_1 від 14.06.2024 року - є очевидними описками, що не впливають на правильність висновків уповноваженої особи відповідача щодо наявності підстав для притягнення позивача до адімінтсративної відповідальності.

Як вбачається з положень ст. 268 КУпАП , справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як неодноразово викладено у постановох Верховного Суду з розгляду аналогічних справ, має бути сукупність умов підтвердження своєчасного сповіщення про місце і час розгляду справи і відсутність клопотання порушника про відкладення її розгляду. З цього випливає обов`язок ТЦК належним чином повідомити особу про розгляд справи про накладення штрафу.

В даному випадку відповідачем належним чином виконано обов`язок належним чином повідомити особу про розгляд адімністративної справи ( завчасно особисто під підпис у протоколі про адмінітстративне правопорушення) , при цьому було відсутнє клопотання порушника про відкладення її розгляду.

Відповідно до ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Належних та допустимих доказів того, що адвокат позивача з`явивися у визначений час для розгляду адміністративної справи, проте не був допущений до приміщення РТЦК він не надав, більш того, з клопотанням про відкладення розгляду спрваи з повідомленням про неможливість явки ОСОБА_1 , також не звертався.

Як вбачається з матеріалів справи, з 17до 18 червня 2024 року позивач звертався на прийом до лікарні з приводу зламаних ребер та в цей час перебував на госпіталізації .

Проте наведений доказ не свідчить про перебування позивачем на стаціонарному чи навіть амбулаторному лікуванні, або про інші обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачу з`явитись за викликом до РТЦК саме 21.06.2024. Позвиачем не надано такі документи ( про перебування на лікуванні станом на 21.06.2024 року) навіть до позовної заяви.

Інших доказів поважності причин неприбуття за викликом до відповідача матеріали справи не містять.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був належним способом і своєчасно оповіщений про місце і час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладання не заявляв, ТВО начальника Центарльного РТЦК було прийнято рішення про розгляд справи за його відсутності.

В свою чергу, під час розгляду цієї справи, позивач не надав будь-яких доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

З урахуванням викладеного, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана позивачем постанова була винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, обґрунтовано, тобто із урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому підстави для її скасування - відсутні. При цьому, окремі дефекти спірного рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо його протиправності та, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), то відповідне рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним цього рішення суб`єкта владних повноважень за умови, якщо позивачем дійсно вчинено порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тим більше в особливий період, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувану постанову слід залишити без змін, а позов без задоволення.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, враховуючи, що позивач скористався своїм правом на оскарження постанови про накладення штрафу, до нього не застосовують положення ч.1 ст. 308 КУпАП щодо оплати подвійного розміру штрафу в разі дотримання ним строків та порядку, встановленого ст. 307 цього Кодексу, після набуття цим рішенням суду заклонної сили.

Судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з позовом - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про скасування постанови від 21 червня 2024 року № 449 .

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 21 червня 2024 року № 449 залишити без задоволення.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 від 24 червня 2024 року № 466 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 210-1 КУпАП залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10 грудня 2024 року.

Суддя О.А. Гуденко