Справа № 140/11261/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/11261/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оформлене відмовою від 20 вересня 2024 року №12099-11356/Я-02/8-0300/24; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 з дня звернення 24 липня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з підтверджуючими довідками про пільгову роботу на підприємствах вугільної промисловості за Списком № 2.

Рішенням №81 ГУ ПФУ у Волинській області відмовлено в призначенні пенсії за віком по Списку № 2 у зв`язку із недосягненням віку 55 років, при тому пільговий стаж роботи на дату подачі заяви становить 27 років 06 місяців, в тому числі 19 років 9 місяців 4 дні - робота за Списком № 2.

Вказує, що в серпні 2024 року звернулася до відповідача щодо повторно розглянути наданої заяви про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б», статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, згідно рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № І-р/2020, однак листом від 20 вересня 2024 року відповідач відмовив щодо призначення пенсії на пільгових за Списком через недосягнення 55 років.

Уважаючи такі дії ГУ ПФУ у Волинській області протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству, ОСОБА_1 просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-3).

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 06 листопада 2024 року №0300-0802-7/65536 представник ГУ ПФУ у Волинській області заперечує проти задоволення позивних вимог та вказує, що 24 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Розглянувши заяву позивача з доданими до неї документами рішенням відповідача від 30 липня 2020 року №81 їй відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що позивач не досягла встановленого законом пенсійного віку, а тому не має права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача становить 27 років 06 місяців 02 дні, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 19 років 09 місяці, вік позивача 50 років, вона не досягла 55 річного віку, який є обов`язковою умовою для набуття права на даний вид пенсії.

Вказує, що Законом №1058-1V передбачено його пріоритет над іншими Законами України та іншими нормативно-правовими актами у сфері пенсійного страхування, а також визначено сферу, у якій Закон №1788-ХІ1 продовжує діяти одночасно з цим Законом. В іншій частині Закон №1788-ХІІ втратив чинність.

Фактично Законом №2I48-VI1 повністю передано в сферу дії Закону України №1058 регулювання правовідносин щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугою років та одночасно припинено в цій частині застосування Закону №1788-ХІІ.

Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, яке покладено в основу обґрунтувань позовних вимог, не відновлює дію Закону України № 1788-XII і не змінює правове регулювання спірних у цій справі правовідносин.

Крім того, відповідно до частини другої статті 8 Закону України Про Конституційний Суд України з метою захисту та відновлення прав особи Суд розглядає питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) акта (його окремих положень), який втратив чинність, але продовжує застосовуватись до правовідносин, що виникли під час його чинності.

Водночас, в даному випадку ОСОБА_1 досягла 50 річного віку та набуде усіх передбачених Законом України №1788-ХІІ необхідних умов для призначення пенсії на пільгових умовах лише в липні 2028 року.

Однак, Закон №1788-ХІІ, як зазначено вище, уже втратив чинність, правовідносини щодо призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах виникли після втрати ним чинності і до них цей Закон не застосовується (арк. спр. 35-39).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 20).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовлено (арк спр 30-31).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідачів у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 27 липня 2020 року звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за Списком №2).

Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 16 вересня 2020 року №0300-0315-8/29472 повідомлено, що на момент розгляду звернення ОСОБА_1 досягла віку 50 років, страховий стаж становить 27 років 06 місяців 2 дні, в тому числі 19 років 9 місяців 4 дні робота за Списком №2.

У зв`язку із недосягненням пенсійного віку, прийнято рішення від 30 липня 2020 року №81 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк. спр. 8).

Позивач 21 серпня 2024 року звернулась до відповідача із заявою у якій просила повторно розглянути подану 24 липня 2020 року заяву з підтверджуючими документами та призначити пенсію за віком на пільгових умовах на Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, згідно із рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 (арк. спр. 7).

Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 20 вересня 2024 року №12099-11356/Я-02/8-0300/24 повідомило ОСОБА_1 , що рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 не містить положень щодо порядку його виконання, а нормами статті 97 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» передбачено, що Суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку (арк. спр. 9).

Уважаючи дії відповідача, щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-ХІІ за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону №1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII (далі - Закон №213-VIII), який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-1, який передусім, у контексті предмету спору, містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Таким чином, зазначена норма передбачає зміст ідентичний пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII щодо підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах.

За конституційним поданням народних депутатів України Закон №213-VIII перевірявся на відповідність Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі №1-р/2020 (далі Рішення №1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 Рішення №1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-XII, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-XII з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінкам після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року з одного боку, та Законом №1058-IV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким за умов існування неоднозначного, множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який є найбільш сприятливим для особи, а саме: норми Закону №1788-XII з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-IV.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 240/21724/20, від 18 лютого 2022 року у справі №360/4639/20, 17 грудня 2021 року у справі №160/9272/20, від 16 грудня 2021 року у справі №500/1879/20, від 07 грудня 2021 року у справі №280/3230/20.

Як установлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (при досягненні повних 50 років), звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою від 24 липня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак, суд зауважує, що предметом розгляду даної справи є дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оформлене відмовою від 20 вересня 2024 року №12099-11356/Я-02/8-0300/24.

Частиною першою статті 44 Закону 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 листопада 2014 року №13-1 зі змінами).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно доПоложення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3,4до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

4) відомості про місце проживання особи та інші.

Згідно з пунктом 2.23 Порядку № 22-1 передбачено, що при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 установлено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пунктів 4.3 і 4.7 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

З урахуванням вищенаведеного суд зазначає, що реалізація позивачем права на призначення пенсії повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі №1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що обов`язок прийняти рішення про призначення (перерахунок) пенсії або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (тобто прийняти рішення по суті), виникає у територіального органу Пенсійного фонду за наслідками розгляду заяви особи, яка складена у формі, встановленій вказаним Порядком №22-1, та яка може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID.

Отже, наведеними нормами чинного законодавства, а саме вказаним Порядком №22-1, визначено чіткий алгоритм дій щодо подання та оформлення документів для призначення пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що 21 серпня 2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою в довільній формі, в якій просила повторно розглянути подану заяву 24 липня 2020 року з підтверджуючими документами та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції, згідно із рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 (арк. спр. 7). До вказаної заяви позивач не долучала жодних документів, які б підтверджували право на призначення такої пенсії.

Тобто, у даному випадку, позивач взагалі не зверталася до відповідача із заявою про призначення пенсії, а просила здійснити повторний розгляд її заяви від 24 липня 2020 року, щодо якої пенсійним органом вже здійснено та прийнято відповідне рішення про відмову у призначенні пенсії (арк. спр. 8).

При цьому, з наданої на вказану заяву відповіді ГУ ПФУ у Волинській області, оформленої листом від 20 вересня 2024 №12099-11356/Я-02/8-0300/24, видно, що відповідач не приймав жодного рішення про призначення чи про відмову у призначенні пенсії позивачу, а лише було роз`яснено причини прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України рішення від 30 липня 2020 року №81 про відмову у призначенні пенсії за її заявою від 24 липня 2020 року.

Разом з тим звертаючись до суду з даним адміністративним позовом позивач не оскаржує дії та рішення прийняте територіальним органом Пенсійного фонду України від 30 липня 2020 року №81 про відмову у призначенні пенсії.

Так, на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, абзацом третім частини першої статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що порядок подання та «оформлення документів» для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Отже, законодавець передбачив, що правління Пенсійного фонду (за відповідним погодженням) визначає не тільки порядок подання документів для призначення пенсії, а й порядок оформлення документів.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин, для вирішення питання щодо призначення пенсії, особи мають подавати документи, що оформлені у встановленому порядку, зокрема відповідно до Порядку № 22-1.

Суд звертає увагу на те, що додатком 1 до Порядку № 22-1 встановлено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії.

За встановлених у справі обставин позивач у 2024 році не зверталася до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення пенсії, а відповідач ГУ ПФУ у Волинській області не приймало позитивного чи негативного рішення щодо призначення пенсії.

Таким чином, суд не знаходить підстав для висновку про невідповідність дій суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а в межах спірних правовідносин відповідачем не порушені права позивача.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо алгоритму дій подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій у постановах від 20.01.2022 у справі № 761/515/17 та від 23.03.2023 у справі № 640/28815/21.

Також суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 200/8037/17(2-а/200/814/17) де зазначено, що «судами попередніх інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не звертався до пенсійного органу із відповідною заявою про призначення пенсії, а відтак відповідач не приймав рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії.

16. Така заява розглянута відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян» з наданням відповіді по суті порушеного у заяві питання.

17. Колегія суддів звертає увагу, що звернення без подання відповідної заяви про призначення пенсії не створюють обов`язку у відповідача щодо її призначення.

18. Зважаючи на те, що позивач не звертався із відповідною заявою про призначення пенсії, як того вимагає Порядок №22-1, суд першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

19. Верховний Суд висловлював правову позицію щодо застосування норм права у схожих справах (постанова Верховного Суду від 22 серпня 2018 року (справа №546/222/17), постанова Верховного Суду від 12 вересня 2019 року (справа №158/1226/16-а)».

Додатково суд уважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до листа ГУ ПФУ у Волинській області від 16 вересня 2020 року №0300-0315-8/29472 убачається, що 24 липня 2020 року позивач звернулася із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону №1058-IV та рішенням від 30 липня 2020 року №81 відмовлено у призначенні такої пенсії (арк. спр. 8).

Для реалізації права позивача на призначення пенсії суд роз`яснює, що рішення суду у даній справі не позбавляє ОСОБА_1 можливості оскаржити рішення пенсійного органу від 30 липня 2020 року №81 в судовому порядку, або ж повторно звернутися до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою встановленого зразка, а також підтверджуючими документами (відповідно до Порядку №22-1) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно із частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин та практики Верховного Суду, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович