Справа № 320/27070/24
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Оксененка О.М.,

за участю секретаря Барміної Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.03.2024 №3, №3, №3.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 14.03.2024 №3, №3, №3.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта мотивовані тим, що підстави для задоволення позовних вимог - відсутні та відповідачем правомірно винесено спірні податкові повідомлення-рішення, позаяк за наслідками проведеної документальної позапланової перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік з питання правильності обчислення суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, встановлено заниження податкового зобов`язання з ПДФО та військового збору.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги, спірне рішення суду першої інстанції просила залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік № від 02.05.2023, заяву про звільнення від оподаткування доходу, отриманого у зв`язку з ліквідацією іноземної юридичної особи, до якої додано складені іноземною мовою копії: рішення про ліквідацію Компанії від 24.11.2021; свідоцтва про ліквідацію Компанії від 23.12.2021; Окремої Ліквідаційної Фінансової звітності за період від 01.01.2021 до 23.12.2021 АНДРЕС БІЗНЕС ЛТД (ANDERS BUSINESS LTD).

Матеріалами справи підтверджено, що листом від 05.06.2023 №21958/1/26-15-24-02-03-09 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) від позивача витребувано інформацію (пояснення) з приводу отриманих доходів у 2021 році, та документальні підтвердження щодо отриманих доходів. Вказаним листом запропоновано надати документи, що підтверджують отримання інвестиційного доходу від продажу частки статутного капіталу ТОВ «Олександрійська Компанія» та пояснення щодо правомірності включення до складу інвестиційні витрат, пов`язаних з придбанням частки статутного капіталу ТОВ «Олександрійська Компанія», суми 175 767 660,00 грн., яка отримана позивачем у вигляді права вимоги при ліквідації компанії АНДРЕС БІЗНЕС ЛТД (ANDERS BUSINESS LTD), враховуючи припинення зобов`язання за договором купівлі-продажу від 03.11.2021 шляхом поєднання боржника і кредитора в одній особі (відсутність розрахунку).

10.08.2023 листом ОСОБА_1 надано пояснення та докази на їх підтвердження з апостильованим перекладом на державну мову.

Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків до бюджету з отриманого інвестиційного прибутку від проведення операцій з інвестиційними активами платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, за результати якої складено акт перевірки від 06.02.2024 №8823/Ж5/26-15-24-02-03/.

За висновками вказаного акту контролюючим органом встановлено порушення платником податків:

- вимог п.п. «а» п. 176.1 п. 176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- п.п. 168.2.1 п. 168.2, п.п.168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу з урахуванням вимог п.п. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164, п.п. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Кодексу, занижено дохід у вигляді інвестиційного прибутку та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2021 рік в сумі 31 638 178,80 грн. з отриманого доходу;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір у сумі 2 636 514,90 грн.

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки, позивачка подала до контролюючого органу письмові заперечення та копії документів на їх підтвердження.

Листом про розгляд заперечення №3382/1/26-15-24-02-03-09 від 07.03.2024 відповідач повідомив позивача про залишення висновків акту перевірки без змін.

За результатами перевірки на підставі висновків акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 14.03.2024 року:

- №3, яким встановлено порушення п.п. 168.2.1 п. 168.2, п.п.168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу з урахуванням вимог п.п. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164, п.п. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Кодексу;

- №3, яким встановлено порушення п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу;

- №3, яким встановлено порушення п.п. «а» п. 176.1 п. 176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу.

За результатами адміністративного оскарження рішенням ДПС України від 24.05.2024 №15483/6/9900-06060306, залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 14.03.2024 №3, №3, №3, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновки контролюючого органу в частині встановлення порушень податкового законодавства, що мало наслідком прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими та безпідставними, та такими, що не відповідають дійсності.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 14 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідних положень" ПК України, тимчасово до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб за 2020-2021 податкові (звітні) періоди не включаються доходи у вигляді доходів у грошовій та/або іншій майновій формі, отримані внаслідок ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи платником податків:

1) акціонером (учасником, партнером, пайовиком, засновником, контролюючою особою) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи у разі дотримання усіх таких умов:

а) процедура ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи розпочата не раніше 1 січня 2020 року та завершена не пізніше 31 грудня 2021 року;

б) платник податків подав до контролюючого органу одночасно з податковою декларацією за відповідний податковий (звітний) рік складену в довільній формі заяву про звільнення таких доходів від оподаткування із зазначенням характеристик отриманого майна та ліквідованої (припиненої) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, а також документи, що містять відомості про вартість отриманого майна, відповідно до фінансової звітності іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, складеної відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності, на дату прийняття рішення про розподіл майна у якості виплати доходу у зв`язку з ліквідацією (припиненням) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи;

в) іноземну юридичну особу або іноземне утворення без статусу юридичної особи було створено на підставі правочину або закону іноземної держави (території) не пізніше 23 травня 2020 року або було зареєстровано не пізніше 23 травня 2020 року відповідно до законодавства іноземної держави (території) у випадку, якщо відповідно до законодавства такої іноземної держави (території), регуляторних вимог та/або документів, що регулюють діяльність (особистого закону) такої іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, така особа (утворення) підлягає реєстрації у відповідній державі (території);

2) кінцевим бенефіціарним власником (контролером) від номінального утримувача (номінального власника) у розумінні пункту103.3 статті 103 Податкового кодексу України за умови дотримання вимог підпунктів "а" - "в" підпункту 1 цього пункту. При цьому платник податків додатково до відомостей та документів, передбачених у підпункті "б" підпункту 1 цього пункту, зобов`язаний надати документи, що підтверджують отримання таких доходів від номінального утримувача (номінального власника) у зв`язку з ліквідацією (припиненням) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи.

Щодо доходів у грошовій формі, отриманих внаслідок ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи платником податків - акціонером (учасником, партнером, пайовиком, засновником, контролюючою особою) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, проводяться всі заходи щодо встановлення джерел походження таких доходів відповідно до законодавства у сфері фінансового моніторингу.

Положеннями діючого на момент виникнення спірних відносин податкового законодавства України визначено випадки можливості невключення до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб за 2020-2021 податковий (звітний) період доходів у грошовій та/або іншій майновій формі, отриманих внаслідок ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи для двох окремих категорій осіб, а саме: акціонерів відповідної іноземної юридичної особи та кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) відповідної іноземної юридичної особи, якщо такий дохід отриманий ними від номінального утримувача (номінального власника) компанії.

Зокрема, акціонери іноземної юридичної особи, що ліквідована (припинена) мають право не включати до складу свого загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб за 2020-2021 податкові (звітні) періоди, доходи у вигляді доходів у грошовій та/або іншій майновій формі, отримані внаслідок ліквідації (припинення) такої іноземної юридичної особи, в разі дотримання сукупності наступних умов:

- відповідна іноземна юридична особа була створена на підставі правочину або закону іноземної держави (території) або її було зареєстровано (якщо цього вимагає законодавство такої держави (території) не пізніше 23.05.2020;

- ліквідацію (припинення) відповідної іноземної юридичної особи розпочато не раніше 01.01.2020 та завершено не пізніше 31.12.2021;

- відповідним платником податків (акціонером іноземної юридичної особи, що ліквідована) подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020/2021 рік;

- відповідним платником податків (акціонером іноземної юридичної особи, що ліквідована), одночасно із податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2020/2021 рік подано до контролюючого органу складену у довільній формі заяву про звільнення таких доходів від оподаткування із зазначенням характеристик отриманого майна та ліквідованої (припиненої) іноземної юридичної особи;

- відповідним платником податків (акціонером іноземної юридичної особи, що ліквідована), одночасно із податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2020/2021 рік подано до контролюючого органу документи, що містять відомості про вартість отриманого майна, відповідно до фінансової звітності іноземної юридичної особи, на дату прийняття рішення про розподіл майна у якості виплати доходу у зв`язку з ліквідацією (припиненням) іноземної юридичної особи.

Системний аналіз положень податкового законодавства свідчить про те, що інших умов (у тому числі, конкретного переліку додаткових документів), які б надавали можливість акціонерам іноземної юридичної особи, що ліквідована (припинена), не включати до складу свого загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб за 2020-2021 податкові (звітні) періоди, доходи у вигляді доходів у грошовій та/або іншій майновій формі, отримані внаслідок ліквідації (припинення) такої іноземної юридичної особи не передбачено.

Для випадків ліквідації номінальної компанії передбачено додатково, що для кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) іноземної юридичної особи, що ліквідована, якщо відповідний дохід вони отримали від номінального утримувача (номінального власника) компанії, встановлено обов`язок додаткового надання (до наведених вище відомостей та документів) документів, що підтверджують отримання таких доходів від номінального утримувача (номінального власника) у зв`язку з ліквідацією іноземної юридичної особи.

Позивачем на виконання вказаних пункту 14 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідних положень" ПК України, з урахуванням Узагальнюючої податкової консультації щодо оподаткування доходів фізичних осіб, одержаних від ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 06.01.2022 №2 (далі по тексту - Узагальнююча консультація №2) було вчинено дії, спрямовані на декларування доходу, отриманого від ліквідації іноземної юридичної особи, з подальшим звільненням такого доходу від оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.05.2023 позивачем, як єдиним акціонером іноземної юридичної особи, що ліквідована (припинена), за допомогою електронного кабінету платника податків, подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік № та низку додаткових документів, в порядку пункту 14 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України, в тому числі складену в довільній формі заяву про звільнення таких доходів від оподаткування із зазначенням характеристик отриманого майна та ліквідованої (припиненої) іноземної юридичної особи, а також документи, що містять відомості про вартість отриманого майна, відповідно до фінансової звітності іноземної юридичної особи, складеної відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності, на дату прийняття рішення про розподіл майна у якості виплати доходу у зв`язку з ліквідацією (припиненням) іноземної юридичної особи. Крім цього, позивачем з власної ініціативи було подано до податкового органу також документи, на підтвердження відомостей поданої податкової декларації, а саме: копія рішення про ліквідацію компанії від 24.11.2021 року; копія свідоцтва про ліквідацію компанії від 23.12.2021 року, копія окремої ліквідаційної фінансової звітності за період від 1 січня 2021 року до 23 грудня 2021 року АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД. Додатки до заяви подані іноземною мовою та перекладені на державну мову з апостилем.

У заяві позивач зазначив інформацію про вид, форму та розмір доходу, отриманого ним у 2021 році від ліквідації іноземної компанії АНДРЕС БІЗНЕС ЛТД (ANDERS BUSINESS LTD), а саме: корпоративні права 100%, вартість активів, що передається як єдиному учаснику після ліквідації компанії у валюті балансу станом на 23 грудня 2021 року становила 6 453 037, 00 доларів США.

Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Частиною другою статті 6 Закону України "Про засади державної мовної політики" від 03.07.2012 № 5029-VI визначено, що українська мова як державна мова обов`язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя.

Статтею 79 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.2003 № 3425-XII визначено, що нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови.

Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Положеннями Податкового кодексу України та іншими нормативно-правовими актами не передбачено обов`язковість нотаріального засвідчення перекладу документів, доданих до заяви, яка подавалась позивачем разом з податковою декларацією про майновий стан та доходи за 2021 рік у порядку, визначеному пунктом 14 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідних положень" ПК України, як і не врегульовано порядок перекладу документів.

Позивачем до заяви про звільнення від оподаткування долучено копії документів з апостильованим і завіреним нотаріусом перекладом документів.

Крім того, разом із відповіддю на запит від 05.06.2023 №21958/1/26-15-24-02-03-09 відповідачу надано:

- копію свідоцтва про реєстрацію юридичної особи АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД від 10.11.2016 року з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову;

- копія сертифікату ліквідації компанії АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД від 24 листопада 2021 року з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову;

- копія протоколу спеціальних зборів про ліквідацію компанії АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД від 24 листопада 2021 року з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову;

- копія повідомлення про завершення ліквідації компанії АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД від 24 листопада 2021 року з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову;

- копія інструменту передачі корпоративних прав АЛЛОПІКС ТРЕЙДНИНГ ЛІМІТЕД від 24 листопада 2021 року з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову;

- копія інструменту передачі корпоративних прав СІКС АВЕНЮ ХОЛДИНГ ЛТД від 24 листопада 2021 року з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову;

- копія свідоцтва про повноваження компанії АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД від 12 серпня 2021 року з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову;

- копія акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрівська компанія» від 03 листопада 2021 року;

- копія договору купівлі-продажу 100% пайової частки у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Олександрівська компанія» з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову.

У свідоцтві про реєстрацію компанії зазначено, що після задоволення всіх вимог стосовно реєстрації відповідно до Закону про міжнародні комерційні компанії 1994 року АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД (ANDERS BUSINESS LTD) була зареєстрована у м.Беліз, Беліз в якості міжнародної комерційної компанії 10.11.2016, свідоцтво видане у м. Беліз, Беліз.

Довідкою про реєстрацію, склад учасників та органів управління юридичних осіб АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД (ANDERS BUSINESS LTD) підтверджується, що Компанія має бездоганну репутацію у правових та фінансових відносинах у м.Беліз, Беліз.

В подальшому, 03.11.2021 року між ОСОБА_1 та АЛЛОПІКС ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (ALLOPIX TRADING LIMITED), юриличною особою, яка створена і діє за законодавством Республіки Кіпр, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місцезнаходженням за адресою: Промітеос Стріт, 14, офіс М002, 1065, м. Нікосія, Кіпр, (далі-Продавець) було укладено договір купівлі-продажу 100% частки у статутному капіталі ТОВ «Олександрівська компанія» (далі - Договір купівлі-продажу), згідно з яким Продавець продав, а ОСОБА_1 придбала частку ТОВ «Олександрівська компанія»(далі - Товариство) в розмірі 100% статутного капіталу Товариства за ціною 6 450 000 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на день підписання Договору купівлі-продажу відповідало гривневому еквіваленту в розмірі 169 573 080 гривень (далі - купівельна ціна), яку ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити продавцю.

Тобто, з моменту укладення Договору купівлі-продажу у Продавця виникло право вимоги до ОСОБА_1 , як до Покупця за Договором купівлі-продажу у розмірі Купівельної ціни.

04 листопада 2021 року директор Покупця рекомендував виплату девідендів своєму єдиному акціонеру АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД (ANDERS BUSINESS LTD), юридичній особі, яка створена і діє за законодавством Белізу, реєстраційний номер: ІВС163929 , з місцезнаходженням за адресою: Баррак Роуд , 9, м. Беліз, Беліз (далі - Цесіонарій), та яка володіє 100% акцій Продавця, шляхом укладення Договору відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу, згідно з яким Цесіонарій отримав у якості дивідендів право вимоги щодо сплати частини Купівельної ціни у розмірі 6 370 000 доларів США.

08 листопада 2021 року між Продавцем та Цесіонарієм був укладений Договір відступлення права вимоги у розмірі 80 000 доларів США за яким Продавець повністю передав право вимоги за Договором купівлі-продажу Цесіонарію в рахунок погашення інших зобов`язань Продавця перед Цесіонарієм.

Отже, ОСОБА_1 була єдиним акціонером та володіла 100% акцій Цесіонарія (АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД (ANDERS BUSINESS LTD)).

24 листопада 2021 року єдиним учасником Компанії АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД (ANDERS BUSINESS LTD) (тобто - ОСОБА_1 було прийнято рішення про ліквідацію Компанії та в свою чергу, 23 грудня 2021 року Компанія була ліквідована згідно із законодавством Белізу, що підтверджується свідоцтвом про ліквідацію Компанії від 23.12.2021 року.

23 грудня 2021 року Цесіонарій - АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД (ANDERS BUSINESS LTD) був ліквідований, а ОСОБА_1 як єдиний акціонер Цесіонарія стала правонаступником та отримала усі права та обов`язки Цесіонарія, у тому числі право вимоги за Договором купівлі-продажу щодо сплати Купівельної ціни за Договором Купівлі-продажу.

Тобто, в результаті ряду операцій, ОСОБА_1 отримала право вимоги щодо оплати вартості частки статутного капіталу ТОВ «Олександрівська компанія» (тобто права кредитора) за Договором купівлі-продажу частки (100%) в статутному капіталі ТОВ «Олександрівська компанія». Водночас, ОСОБА_1 за цим же Договором була покупцем (тобто, боржником). Відповідно, позивач стала і боржником, і кредитором за одним і тим же зобов`язанням з оплати вартості того самого інвестиційного активу.

Відповідно до ст. 606 Цивільного кодексу України, поєднання боржника та кредитора в одній і ті же особі є підставою для припинення зобов`язання.

Водночас, ЦКУ не встановлює жодних інших додаткових правил - самого лише факту поєднання є достатньо для того, щоб зобов`язання припинилося. Тобто, боржник не зобов`язаний проводити ніяких додаткових дій, у тому числі здійснювати фактичну оплату за правом вимоги (на самого себе чи особу, яка відступила відповідне право вимоги).

Правила для визначення інвестиційного прибутку у п. 170.2 ПКУ також не передбачають обов`язку платника податку провести фактичну оплату вартості інвестиційного активу для того, щоб відповідні витрати могли б зменшити отриманий інвестиційний прибуток. Тобто, у п. 170.2 ПКУ вказується лише на те, що витрати повинні бути документально підтвердженими. Однак, джерело формування таких витрат не зазначається.

Таким чином, позивач має право сформувати витрати за рахунок обов`язку з оплати вартості одного і того ж інвестиційного активу, хоч це і не передбачає фактичного розрахунку, враховуючи, що кредитор та боржник поєднались в од ній особі.

На підтвердження вказаного позивач надала відповідачу копію Заяви про припинення зобов`язання шляхом поєднання боржника та кредитора в одній особі. Така заява містить всі необхідні реквізити, притаманні первинним документам у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому в цілому відповідає вимогам п. 44.1 ПКУ щодо наявності у позивача достатніх підтверджувальних документів для ведення податкового обліку.

Посилання відповідача на те, що розрахунок за отриману частку в статутному капіталі ТОВ «Олександрівська Компанія» не відбувся і, як наслідок, позивач не мала змоги сформувати витрати за отримання такого інвестиційного активу не відповідають положенням законодавства.

Крім того, підтвердження правомірності формування витрат викладено у положеннях законодавства про бухгалтерський облік. Зокрема, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», витратами визнаються зменшення економічних вигод у вигляді, зокрема, збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу.

За наслідком укладення Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Олександрівська компанія» у позивача фактично збільшились зобов`язання на суму вартості такої частки. Відповідно, ця сума є інвестиційними витратами позивача, а наявність або відсутність фактичного платежу не спростовує факту, що ця сума витрат на придбання інвестиційного активу відповідає сумі платежу, якщо такий платіж був би проведений.

Суд першої інстанції вірно вказав, що відповідач надто формалізовано тлумачить обсяг документів, які можуть слугувати підтвердженням сформованих витрат для визначення інвестиційного прибутку.

Правила для визначення інвестиційного прибутку у п. 170.2 ПКУ не передбачають ні вичерпного переліку документів, які можуть підтверджувати витрати, ні обов`язку платників податків надавати розрахункові документи.

Відповідно, позивач вправі підтвердити суму витрат відповідними договорами, які були доповнені достатніми заявами та поясненнями.

Тому, посилання Відповідача на те, що Позивач не надала підтверджувальні документи щодо розрахунку з Allopix Тrading Ltd (продавцем) за отриману частку статутного капіталу ТОВ «Олександрівська Компанія», не є релевантними і не спростовують того, що Позивач не мала права на формування інвестиційних витрат за цією операцією на підставі лише відповідних договорів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.10.2020 року у справі 520/1366/19, відповідно до якої визначено, що «Обґрунтовуючи вимоги, викладені в касаційній скарзі, відповідач вказує на те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що позивач витратив власний грошовий дохід у вигляді дивідендів, а сума реінвестованих дивідендів, на яку збільшено розмір корпоративних прав, є операцією з внесення коштів до статутного капіталу юридичної особи-резидента з обмін на корпоративні права. Відповідно до доводу ГУДФС суди попередніх інстанцій безпідставно визнали доказом витрат позивача на придбання інвестиційного активу протокол загальних зборів учасників ТОВ «Видавнича група «Основа» від 17.05.2017 №04/17»

Висновок ГУ ДФС в акті перевірки про заниження позивачем податкових зобов`язань був зроблений без з`ясування всіх обставин щодо витрат позивача на придбання частки в статутному капіталі ТОВ «Видавнича група «Основа»», оскільки під час перевірки оцінка задекларованої суми витрат на придбання інвестиційного активу як непідтвердженої зроблена без врахування вище наведених обставин та документів (протоколів загальних зборів учасників ТОВ «Видавнича група «Основа»») щодо нарахування позивачу та реінвестування ним дивідендів в статутний капітал товариства.

Документи на підтвердження вище викладеного були подані позивачем разом із податковою декларацією про майновий стан та доходи за 2021 рік та разом із письмовими поясненнями та запереченням на висновки акта перевірки свідчать про виконання ним вимог пункту 14 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України.

При цьому аналіз умов договорів позики, включених до ліквідаційного балансу компанії іноземної юридичної особи, що ліквідується (припиняється), для цілей застосування вимог пункту 14 підрозділу 1 розділу XX Кодексу та пункту 170.13-1 статті 170 розділу IV Кодексу не передбачено .

Позивач при поданні декларації про майновий стан та доходи за 2021 рік разом із заявою у довільній формі про звільнення від оподаткування доходів у грошовій та/або іншій майновій формі, отриманих внаслідок ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, керувався Узагальнюючою податковою консультацією №2 з метою визначення необхідних для подання разом з такою заявою документів, проте, зазначає, що згідно пункту 4 Порядку надання узагальнюючих податкових консультацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 27.09.2017 №811 узагальнюючі податкові консультації не є нормативно-правовими актами, тобто мають консультативний характер та не є обов`язковими для виконання платниками податків.

Крім цього, зі змісту Узагальнюючої податкової консультації № 2 встановлено, що вказана консультація не містить обов`язкового переліку документів, що подаються платником податків. Натомість містить положення про те, що фізична особа, яка у звітному (податковому) році отримала доходи внаслідок ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи чи іноземного утворення без статусу юридичної особи, має подати у терміни, визначені Кодексом:

1) податкову декларацію про майновий стан і доходи;

2) заяву у довільній формі, із зазначенням характеристик отриманого майна та ліквідованої (припиненої) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи;

3) документи, що містять відомості про вартість отриманого майна, відповідно до фінансової звітності іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, складеної відповідно до міжнародних стандартів фінансового обліку, на дату прийняття рішення про розподіл майна у якості виплати доходу у зв`язку з ліквідацією (припиненням) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи.

У разі отримання ліквідаційного доходу безпосередньо від іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, яка (яке) знаходилось у власності номінального утримувача (номінального власника), подача таких додаткових документів не вимагається, оскільки фізична особа виступає у якості "контролюючої особи" у визначенні статті 39-2 розділу I Кодексу.

Відтак, фактично у наведеній консультації дублюються положення ПК України щодо переліку документів, обов`язкових для подачі до податкового органу в цьому випадку.

Щодо зазначених в акті перевірки порушень при подачі декларації позивачем, а саме: відсутність документів, що підтверджує виплату доходів, та документів, які підтверджують у повній мірі факт ліквідації іноземної компанії у 2021 році; відсутність у встановленому порядку супроводжені нотаріально засвідченим перекладом українською мовою, а також зазначених у листі за результатами розгляду скарги на висновки акта перевірки порушення (відсутність документів, що підтверджує виплату доходів, та документів, які підтверджують в повній мірі факт ліквідації іноземної компанії у 2021 році; відсутність у встановленому порядку супроводжені документи нотаріально засвідченим перекладом українською мовою), суд зазначає наступне.

Положеннями Податкового кодексу України та іншими нормативно-правовими актами не передбачено обов`язковість нотаріального засвідчення перекладу документів, доданих до заяви, яка подавалась позивачем разом з податковою декларацією про майновий стан та доходи за 2021 рік у порядку, визначеному пунктом 14 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідних положень" ПК України, у урахуванням чого у позивача станом на момент виникнення спірних відносин був відсутній законодавчо встановлений обов`язок нотаріального засвідчення перекладу документів, доданих до заяви про звільнення від оподаткування у межах спірних відносин.

Доводи відповідача про відсутність документів, які підтверджують у повній мірі факт ліквідації іноземної компанії у 2021 році спростовуються наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про ліквідацію компанії АНДЕРС БІЗНЕС ЛТД (ANDERS BUSINESS LTD), який був наданий позивачем до ГУ ДПС у м. Києві під час проведення перевірки та розгляду письмових пояснень, заперечень на висновки акта перевірки.

Жодних інших підстав, покладених в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, щодо невідповідності поданих позивачем документів положенням пункту 14 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України акт перевірки та лист за результатами розгляду заперечень на висновки акта перевірки не містять.

Колегія суддів враховує, що документами, що підтверджують витрати позивача на придбання інвестиційного активу є Договір купівлі-продажу 100% частки в статутному капіталі ТОВ «Олександрівська компанія» від 03.11.2021 року, який було надано контролюючому органу, та акт прийому-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Олександрівська компанія» від 03.11.2021 року. У вказаних документах зазначена сума витрат позивача, понесених у зв`язку з придбанням інвестиційного активу.

Так, у постанові Верховного Суді від 27.05.2022 у справі №640/6721/20 висловлено правову позицію «Стосовно доводів ГУ ДПС про отримання позивачкою інвестиційного прибутку від продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Ніка Капітал Інвест Україна", то суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши, що ОСОБА_1 придбала зазначений інвестиційний актив за договором купівлі-продажу корпоративних прав від 17.07.2013 у ОСОБА_3 за 2 000,00 грн, обґрунтовано виснували, що відповідач не довів цю обставину. Обмеження щодо розміру розрахунків фізичних осіб між собою готівкою (до 50 000,00 грн) були встановлені постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні». Тому довід ГУ ДПС, що витрати позивачки на придбання частки в статутному капіталі ТОВ "Ніка Капітал Інвест Україна" мають підтверджуватися тільки розрахунковими документами відповідно до норм Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, безпідставний».

Крім того, Верховним Судом підтримано позицію суду першої інстанції, викладену у рішенні від 20.10.2020 у справі №640/6721/20: « Водночас, у контексті аналізу наведених доводів відповідача суд зазначає, що жодною нормою чинного законодавства, зокрема ПК України, не передбачено, необхідності підтвердження інвестиційних витрат особи на придбання корпоративних прав шляхом внесення належного їй нерухомого майна договорами купівлі-продажу, на підставі яких особа придбала таке майно, а також взагалі не визначено відповідного виключного переліку документів, якими такі витрати повинні підтверджуватися.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Щодо застосування до позивача штрафних санкцій за ненадання книги обліку доходів та витрат, то платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. ( п. 44.3 ст. 44 ПК України).

Відповідно до п. п. «а» п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, наказом Міністерства фінансів України № 591 від 23.06.2017 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

Платники податку на доходи фізичних осіб, які відповідно до розділу IV Податкового кодексу України зобов`язані подавати декларацію зобов`язані подавати податкову декларацію про майновий стан і доходи (далі - декларація) та/або мають право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку, крім осіб, які перебувають на податковому обліку як самозайняті особи, ведуть облік у Книзі обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України № 591 від 23.06.2017 (п. 1 Порядку № 591).

Книга обліку та реєстр документів (за наявності) знаходяться у платників податків та повинні надаватись контролюючим органам на їх вимогу (п. 4 Порядку № 591).

Проте, у запиті відповідач не вимагав від позивача надати книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу. Крім того, відповідач не вимагав її надання і під час проведення перевірки.

Таким чином, застосування до позивача штрафу за ненадання до перевірки книги обліку доходів витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу є не правомірним.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що прийняті податкові повідомленням-рішення є протиправними та правомірно скасовані судом першої інстанції.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

О.М. Оксененко

Повний текст постанови складено 09.12.2024.