Справа № 160/30861/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 грудня 2024 рокуСправа № 160/30861/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо невнесення змін до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 08.10.2018 № 277 о/с про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПГІ НОМЕР_1 ) з поліції в частині календарної вислуги років, а саме щодо зарахування вислуги років за період з 01.12.1999 по 16.11.2006, з 10.01.2007 по 24.05.2009. з 01.06.2009 по 14.12.2010 - за час служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю, за період з 14.12.2010 по 09.04.2015 у спеціальних підрозділах з організованою злочинністю та з 17.03.2015 по 10.07.2015, тобто за час проходження служби, протягом якого брав участь в антитерористичній операції на пільгових умовах та з 01.09.1991 по 21.06.1995 тобто часу навчання у вищому навчальному закладі - з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби для призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне убезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 по справі № 160/9438/18, та враховуючи приписи пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 в редакції, що діяла до 19 лютого 2022 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області внести зміни до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 08.10.2018 № 277 о/с про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з поліції в частині календарної вислуги років, а саме щодо зарахування вислуги років за період з 01.12.1999 по 16.11.2006, з 10.01.2007 по 24.05.2009. з 01.06.2009 по 14.12.2010 - за час служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю, за період з. 14.12.2010 по 09.04.2015 у спеціальних підрозділах з організованою злочинністю та з 17.03.2015 по 10.07.2015, тобто за час проходження служби, протягом якого брав участь в антитерористичній операції на пільгових умовах та з 01.09.1991 по 21.06.1995 тобто часу навчання у вищому навчальному закладу - з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби для призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне убезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 по справі № 160/9438/18, та враховуючи приписи пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 в редакції, що діяла до 19 лютого 2022 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо непідготовки ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) документів у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України №-1 від 30.01.2007 року, необхідних для призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини І статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та підпунктом «в» пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 в редакції, що діяла до 19 лютого 2022 року та надіслати ці документи до відповідного органу Пенсійного фонду України

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області підготувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) документи у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-І від 30.01.2007 року, необхідні для призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини І статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та підпунктом «в» пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 в редакції, що діяла до 19 лютого 2022 року та надіслати ці документи до відповідного органу Пенсійного фонду України

Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність обчислення відповідачем вислуги років позивача.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/30861/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки у встановлений судом строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

03 грудня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування заяви позивач зазначає наступне:

1) на день звільнення 10.10.2018 року позивачу не було відомо про кількість років вислуги у пільговому обчисленні, оскільки відповідні відомості в наказі про звільнення не вказані;

2) зміст наказу про звільнення позивачу не був доведений під підпис;

3) в тексті наказу не вказано вид пенсії, на який має право позивач;

4) у справі №160/9438/18 наказ про звільнення не був предметом оскарження, при цьому за даним позовом позивач також не просить скасувати цей наказ.

Вирішуючи вказану заяву по суті, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Згідно предмета позову в даній справі позивач оскаржує нездійснення обчислення періодів його роботи у пільговому обчисленні для призначення пенсії за п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону 2262-XII шляхом невнесення відповідних відомостей в наказ про звільнення позивача в 2018 році та, як наслідок, нездійснення подання на призначення позивачу такої пенсії.

При цьому йдеться про такі періоди роботи:

1) 3 періоди роботи у підрозділах боротьби з економічною злочинністю;

2) 1 період роботи у спеціальних підрозділах боротьби з організованою злочинністю;

3) 1 період участі в АТО;

4) 1 період навчання.

Суд зазначає, що у справі №160/9438/18 предметом спору було право позивача на пільгове обчислення періодів роботи:

1) у підрозділах боротьби з економічною злочинністю;

2) у підрозділах боротьби з організованою злочинністю;

3) участь в АТО;

4) період навчання.

Відповідно, аргумент позивача №1 є неспроможним, оскільки факт подання позову щодо нездійснення пільгового обчислення конкретних періодів служби свідчить про те, що позивач знав про те, що такі періоди йому не зараховано в пільговому обчисленні.

Як наслідок, позивач не міг не знати, що в наказі про звільнення спірні періоди не обчислено в пільговий спосіб, адже саме про це позивач подавав позов раніше. Фактично, позивач формально розрізняє пільгове обчислення стажу (суть дії) та зміст наказу, в якому відображено результат такого обчислення (зовнішній прояв дії). Водночас, йдеться про одне й те ж право конкретні періоди служби та спосіб їх зарахування при обчисленні стажу позивача. Зміна буквального формулювання позовної вимоги з «незарахування до стажу у пільговому обчисленні конкретних періодів» на «невнесення в наказ у пільговому обчисленні конкретних періодів» не змінює ані предмета спору, ані його підстав. Суд повторює, що зміст наказу про звільнення відображає дії відповідача щодо обчислення стажу позивача, а тому ані такий наказ, ані дії відповідача щодо складання такого наказу не стосуються будь-якого іншого права позивача, окрім як права на зарахування відповідних періодів служби у пільговому обчисленні до вислуги позивача, про що позивач позивався ще в 2018 році.

Аргумент позивача №2 повторює аргумент №1 та відхиляється судом з тих же підстав позивачем оскаржено поведінку відповідача щодо права позивача, яка у відповідному наказі лише втілена. Як наслідок, оскарження такої поведінки (незарахування стажу) очевидно свідчить про обізнаність позивача зі змістом наказу. Більш того, зі змісту судових рішень у справі №160/9438/18 вбачається, що ще у 2018 році позивач звертався до відповідача за отриманням розрахунку наявної вислуги та відповідь на заяву отримав, а тому не міг не знати про те, як відповідач обчислює стаж позивача та, як наслідок, як відображає результат такого обчислення в наказі про звільнення позивача.

Аргументи позивача №3 та №4 не стосуються початку перебігу строку звернення до суду з цим позовом, оскільки для оскарження дій щодо невнесення в наказ вислуги у пільговому обчисленні достатньо дізнатися про те, що така вислуга не обчислена у пільговий спосіб, про що позивач знав ще в 2018 році.

Узагальнюючи вказане суд констатує, що позивач поза розумним сумнівом знав про порушення своїх прав ще в 2018 році, оскільки звертався за захистом цих прав до суду. З матеріалів справи вбачається, що мотивом нового звернення позивача до суду щодо цих ще прав є поява нових прикладів судової практики, які, на думку позивача, мали б призвести до іншого результату розгляду спору щодо тих самих прав. Водночас, строк звернення до суду розпочинає свій перебіг лише один раз, а в цій справі судом констатовано, що позивач про порушення своїх прав щодо обчислення цих самих періодів служби у пільговому обчисленні знав ще в 2018 році та звертався з цього питання до суду. Наразі ж позивач лише змінив вимоги з оскарження дій відповідача щодо обліку стажу на оскарження дій відповідача щодо результатів обліку такого стажу в наказі про звільнення, однак йдеться про одні й ті ж правовідносини.

Отже, суд не вбачає поважних причин звернення до суду та відмовляє в задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 167, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду по справі 160/30861/24.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві.

Роз`яснити, що згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко