Справа № 280/301/24
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 грудня 2024 року Справа № 280/301/24 ПР/280/20/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України в особі Командувача Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної гвардії України в особі Командувача Національної гвардії України (далі відповідач) в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною дію Головного управління Національної гвардії України що виражена у рішенні від 09.11.2023 року про відмову у призначенні проведення службового розслідування на підставі обставин, зазначених у скарзі старшого сержанта ОСОБА_1 від 14.03.2023 року.

2. Зобов`язати Головне управління Національної Гвардії в особі Командувача Національної гвардії України призначити службове розслідування у зв`язку із обставинами, які викладені старшим сержантом ОСОБА_1 у скарзі від 14.03.2023 року.

3. Стягнути з Головного управління Національної гвардії України (, адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 9А) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) кошти у розмірі 100 000 грн (сто тисяч гривень 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями Головного управління Національної гвардії України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є діючим військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі за текстом НОМЕР_3 ). 14.03.2023 року Позивач звернувся (шляхом направлення електронного листа) до Відповідача в особі Командувача Національної гвардії України зі скаргою на протиправні дії НОМЕР_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом - НОМЕР_4 ) з вимогою призначити проведення службового розслідування. Скарга стосувалась питання того, що Позивач з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року знаходився на виконанні бойового завдання в районі населеного пункту Вербове Дніпропетровської області. Через спір, що виник з питання розміру виплаченої Позивачу додаткової грошової винагороди (встановленої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року у діючий на той момент редакції) за виконане у спірний період бойове завдання, Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (справа №280/6718/22) з вимогою здійснити перерахунок цієї виплати. Рішенням у справі №280/6718/22 Позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог головним чином виходячи із того, що ним не доведено, а НОМЕР_3 спростовано безпосередню участь Позивача у бойових діях, що є вимогою для призначення та виплати збільшеного розміру грошової винагороди згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2023 року (у діючий на той момент редакції). Разом із тим, за змістом наданих представником НОМЕР_3 для розгляду в рамках справи №280/6718/22 витягів з відповідних оперативних (бойових) документів НОМЕР_3 , Позивач дізнався що офіційно виконував бойове завдання в спірний період в районі населеного пункту Покровське Дніпропетровської області, що не відповідає дійсності. Тобто, представником НОМЕР_3 до суду в рамках розгляду справи №280/6718/22 заявою про приєднання до матеріалів справи від 02.01.2023 року (копія додається) було умисно введено суд в оману, шляхом подання завідомо недостовірних/ підроблених доказів з метою уникнення відповідальності (у тому числі матеріальної) за вчинення протиправних дій по відношенню до Позивача. Саме це і стало підставою для подання Позивачем скарги до Відповідача від 14.03.2023 року з вимогою про призначення проведення Відповідачем службового розслідування. Відсутність відповідного правомірного рішення Відповідача після розгляду скарги Позивача від 14.03.2023 року, а також порушення вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних сил України стала підставою для його звернення до Одеського окружного адміністративного суду. Виконавши рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року, Відповідач розглянув скаргу Позивача від 14.03.2023 року по суті порушеного в ній питання. Зазначені відомості підтверджуються копією листа Відповідача від 09.11.2023. Згідно зазначеного листа Відповідач, визнав, що Позивач у спірний період все ж виконував бойове завдання в районі н.п. Вербове Дніпропетровської області (звісно з посиланням на витяги з відповідних оперативних (бойових) документів НОМЕР_3 і звісно такі витяги до листа від 09.11.2023 року №27//9/2/1-П4449-Ел додані не були). На вимогу Позивача про уточнення листа від 09.11.2023 року Відповідач, листом від 20.11.2023 року №27/2/1/2-П-4841-ЕЛ (копія додається), надав копії тих самих витягів з відповідних оперативних (бойових) документів НОМЕР_3 . Це виявились витяги з журналу бойових дій 3-го патрульного батальйону НОМЕР_3 що стосуються спірного періоду, виготовлені 30.10.2023 року. Отже, 09.11.2023 року Відповідачем, на підставі зазначених документів було прийнято рішення про відмову у призначенні службового розслідування нібито за відсутністю підстав для цього. Разом з тим, Відповідач проігнорував той факт, що разом зі скаргою від 14.03.2023 року Позивачем були надані копії витягів з журналу бойових дій 3-го патрульного батальйону НОМЕР_3 стосовно спірного періоду, тільки виготовлені 02.01.2023 року та подані до Запорізького окружного адміністративного суду представником НОМЕР_3 в рамках справи №280/6718/22. Також Відповідач проігнорував те, що зазначені витяги з одного і того ж журналу бойових дій 3-го патрульного батальйону НОМЕР_3 за один і той самий спірний період суперечать один одному. Взагалі витяги із записом у журналі від однієї і тієї ж дати (27.09.2022 року) виготовлені від 02.01.2023 року та 30.10.2023 року мають різний зміст. Дослідивши зазначені обставини, стає очевидним, що надання представником НОМЕР_3 до суду в рамках розгляду справи №280/6718/22 витягів з журналу бойових дій 3-го патрульного батальйону НОМЕР_3 стосовно спірного періоду, виготовлених 02.01.2023 року, які не відповідають дійсності, свідчить про: 1. Складання та видачу службовою особою НОМЕР_3 завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей (ст. 366 Кримінального кодексу України); 2. Умисне введення суду в оману, шляхом подання завідомо недостовірних або підроблених доказів з метою уникнення відповідальності (у тому числі матеріальної) за вчинення протиправних дій (ст. 384 Кримінального кодексу України); 3. Загалом про зловживання службовими повноваженнями з боку посадових осіб НОМЕР_3 . Відповідно, ігнорування зазначених порушень законодавства з боку Відповідача свідчить про зацікавленість та можливу співучасть у вчинених підлеглими злочинах. Рішення Відповідача від 09.11.2023 року про відмову у призначенні службового розслідування є протиправним.

Також в обгрунтування позоних вимог в частині стягнення моральної шкоди, позивач у позові зазначає наступне. Позивач є діючим військовослужбовцем. З 2014 року сумлінно виконував покладені на нього професійні обов`язки, за більше ніж 10 років перебування на військовій службі він сумлінно виконував накази та бойові розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 розгляд належним чином всіх звернень Позивача починаючи з 26.10.2022 року, у тому числі скарги Позивача від 14.03.2023 року призвели б до виявлення протиправних дій, в тому числі корупційних та службових правопорушень, з боку мінімум 2-х військових частин Національної гвардії України, а можливо і навіть у самому Головному Управлінні Національної гвардії України. 28.02.2023 подано апеляційну скаргу у справі №280/6718/22 під час розгляду якої представник НОМЕР_3 продовжував наполягати на достовірності наданих ним у справі доказів. Постанова про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги 30.05.2023 року.14.03.2023 року Позивачем подано другу скаргу до Відповідача знову з вимогою протидіяти корупційним правопорушенням та злочинам у сфері службової діяльності особового складу Національної гвардії України з одночасним наданням всіх необхідних доказів. На це знову умисно з використанням бюрократичних прийомів не надано навіть конкретного рішення про призначення/відмову у призначенні службового розслідування. 24.05.2023 року подано позовну заяву до Відповідача та НОМЕР_4 про зобов`язання призначити службове розслідування (справа №420/11928/23). Під час розгляду справи у суді представник Відповідача наполягає на правомірності дій підлеглих НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , навіть не впевнившись чи це відповідає дійсності. Фактично, використовуючи бюрократичні трюки будь-якими засобами вчиняється протидія притягненню до відповідальності керівної ланки НОМЕР_3 . Рішення по справі було прийнято 11.10.2023 року, в добровільному порядку виконано Відповідачем 09.11.2023 року, та знову ж таки, з намаганням вигородити правопорушників прийнято рішення про відмову у призначенні службового розслідування. 09.11.2023 року Відповідач приймає протиправне рішення, тепер вже напряму відмовляючи у проведенні службового розслідування що призводить до приниження Позивача. Через чергове протиправне рішення Відповідача Позивач відчуває занепокоєння, стрес, розчарування та відчуття несправедливості Позивач вимушений докладати додаткових зусиль для відновлення своїх прав, що завдає йому психологічних страждань та незручностей, враховуючи що він вимушений витрачати дорогоцінний час відпочинку від несення військової служби на бюрократичні процеси для того, щоб виправити те, чого не мали права робити посадові особи Відповідача. Окрім того, Відповідачу відомо, що внаслідок окупації частини Запорізької області, в тому числі м. Бердянськ, де дислокувався 3-й патрульний батальйон НОМЕР_3 та мешкав з сім`єю Позивач, Позивач був позбавлений домівки. Здійснюючи перешкоди у вирішенні питання про призначення службового розслідування і відповідно встановлення правомірності нарахування грошового забезпечення Позивача з а спірний період, Відповідач фактично вчиняє знущання і над членами сім`ї Позивача. Відповідач перешкоджає Позивачу у розпорядженні його майном, яким є його грошове забезпечення. Відповідач навмисно вже більше року затягує процес поновлення його права на правомірне нарахування грошового забезпечення за спірний період, до складу якого входить додаткова грошова винагорода, встановлена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року. На підставі наведеного позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.01.2024 було залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12.02.2024 позовну заяву було повернуто позивачу у зв`язку з визнанням судом неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.08.2024 апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 в адміністративній справі №280/301/24 задоволено, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 12.02.2024 в адміністративній справі №280/301/24 скасовано з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Так, судом апеляційної інстанції під час прийняття вищезазначеної постанови було враховано, що лист-відповідь ВЧ НОМЕР_2 № 3/33/10/1-1254 від 21.02.24 року була отримана позивачем після ухвалення рішення судом першої інстанції у даній справі, проте, з об`єктивних причин не могла бути надана до Запорізького окружного адміністративного суду, отже колегія суддів не вбачає підстав для не взяття її до уваги при апеляційному перегляді справи.

18.09.2024 справа повернулась до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 23.09.2024 поновлено позивачу строк звернення до суду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведеня судового засідання.

0710.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначене наступне. Відповідач звертає увагу Суду, що відповідно до частини першої статті 84 Дисциплінарного статут Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Також відповідач у відзиві наводить тлумачення того, що є дискреійними повноваженнями суб`єкта владних повноважень після чого зазначає, що протиправність бездіяльності (дій) посадових осіб Головного управління НГУ Позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами. Головне управління НГУ вважає, що діяло виключно в межах своїх повноважень, компетенції та керуючись законодавством. Отже, відстуні пістави і для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, яка є похідною вимогою і прямо залежить від бездіяльності (дії), що оскаржуються Позивачем. На підставі наведеного просить у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 Національної Гвардії України на посаді інструктора з вогневої підготовки відділення інструкторів 3-го патрульного батальйону (станом на початок спірного періоду був на посаді начальника військового наряду, командира 3-го відділення 3-го патрульного взводу 1- ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону) у військовому званні старшого сержанта, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що 14 березня 2023 року позивач подав скаргу Міністру внутрішніх справ України, Командувачу Національної гвардії України (а.с. 15-16), в якій позивач наполягав на проведенні службового розслідування дій посадових осіб Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії з підстав того, що 19.08.2022 року відповідно до доведеного до нього усно розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 він прибув на виконання бойового завдання в районі населеного пункту Вербове (Покровська селищна територіальна громада Синельниківського району Дніпропетровської області) у складі ротної групи 3-го патрульного батальйону.

27.09.2022 року, відповідно до доведеного до нього усно розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 позивач припинив виконання поставленого бойового завдання та прибув у пункт тимчасової дислокації особового складу. Разом з цим позивач отримав грошову винагороду в розмірі 30 тис. грн, при цьому інші військовослужбовці Сил територіальної оборони ЗСУ, позиції яких були розташовані на відстані приблизно до 250 метрів від нашої позиції, отримали грошову винагороду до 100 тис. грн.

З метою захисту своїх прав у подальшому з цього питання позивач звертався зі скаргою до Міністерства внутрішніх справ України та Головного управління Національної гвардії України, а згодом до суду. Під час ознайомлення з матеріалами справи № 280/6718/22 позивач дізнався, що у документах, на підставі яких ним виконувалось бойове завдання в період з 19.08.2022 по 27.09.2022: витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 плковника ОСОБА_2 від 20.08.2022 №221 про призначення для виконання бойовичх завдань, витягах з журналу бойових дій НОМЕР_5 патрульного батальону НОМЕР_6 ОБрОПГ НГУ позивач начебто виконував бойве завдання не в районі н.рп Вербове а в районі н.п. Покровське Дніпропетровської області. Натомість позивач у скарзі стверджував, що у період з 19.08.2022 по 27.0.2022 відповідно до доведених йому усно розпоряджень командира НОМЕР_3 виконаував бойове завдання в районі саме населеного пункту Вербове Дніпропетровської області, а не населеного пункту Покровське Дніпропетровської області. На переконання порзивача, зазначення невідповідноно населеного пункту посадовими особами ВЧЯ 3033 пов`язане із визначенням розміру додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №169 від 28.02.2022.

На підставі наведеного заявник у скарзі просив провести службове розслідування зазначених обставин та дій посадових осіб військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України; у разі відмови у проведенні службового розслідування повідомити законодавчо обґрунтовані підстави для такої відмови; повідомити письмово про результати розгляду цього звернення та результати службового розслідування.

Ллистом від 18 березня 2023 року № 27/9/2/1-П-670 Головне управління Національної гвардії України повідомило позивача, що його звернення відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслано за належністю для розгляду в межах компетенції на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом управління взаємодії з Національною гвардією України Міністерства внутрішніх справ України від 23.03.2023 року позивача повідомлено, що його скаргу в межах компетенції розглянуто та за результатами розгляду повідомлено, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» Головному управлінню Національної гвардії України було надано доручення про розгляд скарги, оскільки порушені в ній питання не входять до повноважень Міністерства внутрішніх справ України. За інформацією наданою листом ГУ НГУ від 15 березня 2023 року у зв`язку з відсутністю запитуваної інформації скаргу направлено за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У свою чергу листом від 07 квітня 2023 року № 3/9-718 ІНФОРМАЦІЯ_4 надало позивачу відповідь на його скаргу, в якій зазначено, що порядок нарахування та виплата додаткової грошової винагороди передбачений постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168. Визначення безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях здійснюється відповідно до Порядку підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах веденні воєнних (бойових) дій, затвердженого наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 року № 89 «Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України».

У відповіді зазначено, що всі доводи заявника викладені у скарзі були предметом розгляду у Запорізькому окружному адміністративному суді по справі № 280/6718/22.

Тому керуючись матеріалами наданими військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України, приймаючи до уваги рішення Запорізького окружного адміністративного суду, який не встановив фактів протиправної бездіяльності командира військової частини НОМЕР_2 , підстави для призначення службового розслідування відсутні.

У відповіді зазначено, що прийняте рішення може бути оскаржене у спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері або у суді.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року по справі № 280/6718/22, яке набрало законної сили 30.05.2023, було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військової частини НОМЕР_7 ) - визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, яка полягає не нарахуванні (не встановленні) та не виплаті старшому сержанту ОСОБА_1 , начальнику військового наряду, командира 3-го відділення 3-го патрульного взводу 1- ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії частини додаткової винагороди у розрахунку 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди з 18.08.2022 по 27.09.2022 (район села Вербове Покровської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області) та з 08.10.2022 по 31.10.2022 (район села Малокатеринівка Кушугумської селищної територіальної громади Запорізького району Запорізької області); зобов`язати відповідача 1 нарахувати (встановити) та виплатити старшому сержанту ОСОБА_1 , начальнику військового наряду, командира 3-го відділення 3-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії додаткову винагороду у розрахунку 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди з 18.08.2022 по 27.09.2022 та з 08.10.2022 по день набрання рішенням суду законної сили (з урахуванням раніше сплачених сум); визнати протиправною бездіяльність відповідача 2, яка полягає у ненаданні документів, запитуваних ОСОБА_1 у скарзі від 26.10.2022, а саме копій витягів з наказів командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про відрядження старшого сержанта ОСОБА_1 у періоди з 30.06.2022 по 06.08.2022 (до Малинівської сільської територіальної громади Пологівського району Запорізької області), з 18.08.2022 по 27.09.2022 (до Покровської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області) та з 08.10.2022 і по тепер (до Кушугумської селищної територіальної громади Запорізького району Запорізької області).

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року по справі № 280/6718/22, - без змін.

Згодом, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 та Головного управління Національної гвардії України у якому просив суд:

1.визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_7 ) ( ОСОБА_3 ) щодо відмови у призначенні службового розслідування у зв`язку із обставинами викладеними у скарзі старшого сержанта ОСОБА_1 14.03.2023 року, а саме невідповідністю фактичних обставин інформації, зазначеній в документації В/Ч НОМЕР_2 НГУ про місце дислокації частини особового складу 3-го патрульного батальйону Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (в тому числі старшого сержанта ОСОБА_1 ) під час виконання бойового завдання у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року.

2.визнати протиправними дії Головного управління Національної гвардії України щодо направлення на розгляд за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_3 (ВІЙСЬКОВА НОМЕР_8 ) ( ОСОБА_3 ) скарги старшого сержанта ОСОБА_1 від 14.03.2023 року всупереч вимогам статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вимог та абзацу 4 статті 7 ЗУ «Про звернення громадян».

3.Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України в особі Командувача Національної гвардії України призначити службове розслідування у зв`язку із обставинами, викладеними старшим сержантом ОСОБА_1 у скарзі від 14.03.2023 а саме у зв`язку із невідповідністю фактичних обставин виконання бойового завдання - розташування особового складу вч НОМЕР_2 (в тому числі ОСОБА_1 ) у період з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року інформації, зазначеній в Витязі з Наказу командира вч НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 від 20.08.2022 року №221 та Витягах з журналів бойових дій 3-го патрульного батальйону НОМЕР_3 від 02.01.2023 року з дотриманням вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 по справі № 420/11928/23, яке набрало законної сили 13.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Національної гвардії щодо направлення на розгляд за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_7 ) ( АДРЕСА_2 ) скарги старшого сержанта ОСОБА_1 від 14.03.2023 року; зобов`язано Головне управління Національної гвардії України розглянути скаргу ОСОБА_1 від 14.03.2023 року по суті порушеного в ній питання. В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 по справі № 420/11928/23 у Головному управлінні Національної гвардії України було розглянуто каргу позмвача від 14.03.2023 та листом «Про надання інформації» вих. №27/9/2/1-П-4449-ЕП від 09.11.2023 (а.с. 21-22) було повідомлено позивача про те, що підстав для призначення службового розслідування не має. У відповіді відповдач зазначив: «За результатами розгляду повідомляю, що за інформацією, наданою ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_2 визначений особовий склад у кількості 17 військовослужбовців, серед яких був і старший сержант ОСОБА_1 , 19.08.2022 прибув до складу ротної групи від 3-го патрульного батальйону в район населеного пункту Покровське для заміни та в період з 19.08 по 27.09.2022 залучався до виконання завдань з охорони та утримання об`єктів дорожньої інфраструктури в населених пунктах АДРЕСА_3 . Зазначена інформація підтверджується витягами з відповідних оперативних (бойових) документів військової частини НОМЕР_2 (бойових розпоряджень, підсумкових бойових донесень, журналу бойових дій). Як вбачається з Вашої скарги, зазначені населені пункти розташовані в межах Дніпропетровської області.

Наказами Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.09.2022№ 237 в період з 01.08 по 31.08 та від 01.10.2022 № 262 в період з 01.09 по 30.09.2022 Дніпропетровську область визначено районом ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до пункту 2 Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89 (чинний на час виникнення правовідносин), на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень (у розрахунку на місяць), а тим із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах, розмір цієї винагороди збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно днями участі в бойових діях або заходах.

Пунктом 1 Порядку підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій, затвердженим наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89 (чинний на час виникнення правовідносин), визначено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця Національної гвардії України у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії в районах ведення воєнних (бойових) дій, що визначаються Головнокомандувачем Збройних Сил України;

бойових (спеціальних) завдань, згідно з бойовими розпорядженнями, із всебічного забезпечення військових частин (підрозділів) у районі ведення воєнних (бойових) дій;

завдань із ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях України;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т. ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань із знешкодження (знищення) незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), диверсійно-розвідувальних сил та інших збройних формувань агресора (у т. ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання завдань підрозділами артилерії з вогневого ураження противника;

виконання завдань підрозділами протиповітряної оборони з ураження повітряних цілей;

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій; ведення повітряного бою;

здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т. ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання групами розмінування завдань з розмінування або робіт з улаштування, нарощування, утримання інженерних загороджень на визначених об`єктах, рубежах, районах та позиціях.

Ураховуючи зазначене, підстав для виплати Вам збільшеної додаткової винагороди (до 100 000 гривень) немає, оскільки виконання завдань з охорони та утримання об`єктів дорожньої інфраструктури не є участю у бойових діях або заходах.

З огляду на викладене підстав для призначення службового розслідування немає.»

Листом ГУ НГУ вих. № 272/1/2-П-4841-ЕП від 20.11.2023 на звернення позивача від 13.11.2023 позивачу було надіслано копії втягів з оперативних (бойових) документів військової частини НОМЕР_2 , які підтверджують залучення ОСОБА_1 з 19.08 по 27.09.2022 до виконання завдань з охорони та утримання об`єктів дорожньої інфрастурктури в населених пунктах Данилівка, Вишневе, Вербове.

Вважаючи дії відповідача щодо непризначення проведення службового розслідування за фактами, викладеними у скарзі від 14.03.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 статті 1 Закон України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 року №876-VII (далі - Закон №876-VII), Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Зміст спірних правовідносин полягає у відмові відповідача призначити службове розслідування за скаргою позивача.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін за змістом спірних правовідносин, суд виходить із застосування норм матеріального права таким чином.

Суд встановив, що 14 березня 2023 року позивач подав скаргу Міністру внутрішніх справ України, Командувачу Національної гвардії України, в якій позивач наполягав на проведенні службового розслідування дій посадових осіб Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії з підстав того, що 19.08.2022 року відповідно до доведеного до нього усно розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 він прибув на виконання бойового завдання в районі населеного пункту Вербове (Покровська селищна територіальна громада Синельниківського району Дніпропетровської області) у складі ротної групи 3-го патрульного батальйону, а за наданими до Запорізького окружного адміністративного суду документами він виконував бойове завдання в районі н.п. Покровське з 19.08.2022 року по 27.09.2022 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13 березня 2014 року № 876-VII (далі Закону № 876-VII, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (статті 4 Закону №876-VII).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Дія Дисциплінарного статуту поширюється, у тому числі, на військовослужбовців Національної гвардії України.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

За змістом статті 3 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна досягається, у тому числі, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, поміж іншим, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до частини 5 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення…

..Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

За змістом статті 6 Дисциплінарного статуту, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Згідно з частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Частиною 1 статті 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до частини 7 статті 85 Дисциплінарного статуту, порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та визначаються статутами, відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, бездоганно та неухильно додержуватись порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, що становить сутність військової дисципліни. При цьому, суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, на військовослужбовця може бути накладено владою командира дисциплінарне стягнення, яке може бути оголошено або особисто, або у письмовому наказі (розпорядженні), або на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, призначення якого є правом командира, а не його обов`язком.

Проте, притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення без проведення службового розслідування можливо лише, якщо її вину повністю доведено, тобто за наявності беззаперечних фактів, що підтверджують вчинення особою дисциплінарного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №817/1221/16.

Суд відхиляє посилання позивача на обов`язковість проведення службового розслідування з урахуванням положень Порядку №347 як спеціального нормативно-правового акта по відношенню до Дисциплінарного статуту, який позивач вважає загальним нормативно-правовим актом, з таких підстав.

Конкуренція загальних та спеціальних норм права можлива лише між нормативно-правовими актами однакової юридичної сили, проте, в даному випадку наведені нормативно-правові акти мають різну юридичну силу.

Так, відповідно до частини 7 статті 85 Дисциплінарного статуту, порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Саме на виконання даної норми Міністерством внутрішніх справ України було затверджено Порядок №347, який визначає підстави, порядок проведення службових розслідувань стосовно військовослужбовців Національної гвардії України, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, права та обов`язки посадових осіб під час проведення службових розслідувань.

Водночас, такий Порядок №347 підлягає застосуванню лише у випадку, якщо командиром при вирішенні питання про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення прийнято рішення про проведення службового розслідування.

При цьому, правила поведінки, передбачені Дисциплінарним статутом, у тому числі щодо наявності у командира дискреції при вирішенні питання щодо призначення службового розслідування, не можуть встановлюватися, змінюватися або припинятися нормами Порядку №347 з огляду на ієрархію нормативно-правових актів, оскільки Дисциплінарний статут, затверджений Законом України, є актом вищої юридичної сили, а Порядок №347 прийнятий на його виконання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, спростовані зібраними у справі доказами, є не обґрунтованими, що зумовлює висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову. Оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди є похідними від вимог про визнання протиправною відмови у призначенні службового розслідування у задоволенні яких судом відмовлено, то такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до Головного управління Національної гвардії України в особі Командувача Національної гвардії України (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 9А, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Стрельнікова