Справа № 320/17983/24
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Вівдиченко Т. Р., Коротких А. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищого адміністративного суду України, Верховного Суду про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вищого адміністративного суду України, Верховного Суду в якому просив суд:

- стягнути з Вищого адміністративного суду України за рахунок бюджетних асигнувань Верховного Суду недоотриману суму суддівської винагороди та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 на його користь (р/р НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299) в розмірі 1024969,91 з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Ухвалою від 02.05.2024 року позовну заяву залишено без руху позовну заяву та дано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року позову заяву повернуто позивачу, оскільки вимоги ухвали суду про залишення позову без руху останнім не виконано.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених ст.ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, необхідною умовою для повернення позивачу поданої ним позовної заяви на підставі ч. 4 ст. 169 КАС України, є наявність одночасної сукупності наступних умов: 1) позовна заява залишена ухвалою суду без руху із визначенням її конкретних недоліків відповідно до вимог ст.160, 161 КАС України; 2) позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, визначений судом.

Отже, ухвала про залишення апеляційної скарги без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої заяви.

Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, вказав на те, що до суду від позивача не надходили докази усунення недоліків позовної заяви.

Натомість, надана представником позивача квитанція про сплату судового збору не приймається як доказ, оскільки супровідний лист, яким таку квитанцію подано до суду подано представником позивача, повноваження якого підтверджуються довіреністю.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції поставляючи ухвалу про повернення позовної заяви у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не перевірив сплату судового збору, у тому числі через електронну підсистему ДСС , що власне і слугувало підставою для залишення позову без руху.

При цьому, обов`язок перевірити факт зарахування сплати судового збору встановлено ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір".

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не прийнято заяву про усунення недоліків застосувавши аналогію закону, а саме п. 3 ч. 4 ст. 169 як до заяви, що підписано особою, яка не уповноважена її підписувати, оскільки в підтвердження повноважень адвоката Якименка Ю.В. долучено лише нотаріально посвідчену довіреність, а будь які посилання на існування укладеного договору у суду відсутні.

Колегія суддів критично оцінює такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно з підпунктом 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, яким передбачено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Частинами першою і третьою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

За змістом частини другої статті 57 КАС України, у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до частини другої статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи (пункт 1 частини першої статті 59 КАС України).

За наведеним у пункті 20 частини першої статті 4 КАС України визначенням, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження (пункт 10 частини шостої статті 12 КАС України).

З аналізу наведених норм вбачається, що нормами КАС України, у справах незначної складності допускається представництво на підставі довіреності.

Більш того, частиною четвертою статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно із частиною першою статті 26 - Закону № 5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частина восьма статті 59 КАС України передбачає, що у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

В оскаржуваній ухвалі про повернення позовної заяви, зазначено, що повноваження адвоката не підтверджено оскільки не додано договір про надання правової допомоги між адвокатом та позивачем.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що в даній категорії справ норми КАС України допускається представництво особи і не адвокатом, отже Якименко Ю. В. міг діяти в інтересах позивача за довіреністю.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо відсутності у адвоката Якименко Ю.В. права для подання доказів сплати судового збору у цій справі є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що 29.03.2024 року між позивачем та адвокатом Якименко Ю.В. укладено договір про надання правової допомоги.

Відтак, станом на день постановлення судом першої інстанції спірної ухвали про повернення позовної заяви, позивачем вжито заходи на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, однак судом належну оцінку таким не надано.

Окремої уваги заслуговує та обставина, що відповідно до змісту заявленого позову, позивач просив суд стягнути недоотриману суму суддівської винагороди та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді Вищого адміністративного суду України.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що позовні вимоги в частині стягнення недоотриманої суддівської винагороди за своєю природою є вимогою про стягнення заробітної плати, а тому в цій частині судовий збір за подання позовної заяві не сплачується.

Вимоги ухвали суду щодо залишення позовної заяви без руху стосувались виключно позовних вимог в частині стягнення з відповідача вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді Вищого адміністративного суду України.

Натомість, позовну заяву суд першої інстанції повернув позов повністю, хоча підстави для залишення позову без руху в частині стягнення з відповідача недоотриманої суддівської винагороди були відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірна ухвала суду про повернення позовної заяви є протиправною та підлягає скасуванню.

За цих умов, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову передчасними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 294, 308, 310, 312, 315, 320, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищого адміністративного суду України, Верховного Суду про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року скасувати.

Справу № 320/17983/24 направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя Т. Р. Вівдиченко

Суддя А. Ю. Коротких

(Повний текст постанови складено 04.12.2024)