Справа № 520/7831/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 грудня 2024 року № 520/7831/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (, вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкову вимогу,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 000/4561/24-03 вiд 26.01.2024 року;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №0- 2040 від 29 лютого 2024 року.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані податкове повідомлення-рішення та податкова вимога, на думку позивача, є протиправним протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Головним державним інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб - підприємців управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області Малєєвою Марією Сергіївною, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 розділу I, у порядку, встановленому п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 та ст. 76 глави 8 розділу II Податкового Кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за березень - грудень 2022, лютий 2023 року фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 .

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт №39612/20-40-24-03-06/ від 12.12.2023, згідно висновків якого встановлено несвоєчасне подання платником податків фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 податковий номер НОМЕР_1 , податкової декларації з податку на додану вартість за березень - грудень 2022, лютий 2023 року. Відповідальність платника передбачена пунктом 120.1 статті 120 розділу II Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № 000/4561/24-03 вiд 26.01.2024 року, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту(ів) 120.1 статті(ей) 120 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 11220 грн.

Податковою вимогою №0-2040 від 29 лютого 2024 року з 08 липня 2023 року контролюючим органом позивачу нараховано податковий борг у сумі 108449,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1. статті 1 ПК України).

На виконання підпунктів 16.1.2, 16.1.3 п.16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Керуючись пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За визначенням, що міститься у ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

За приписами п.76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно з п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі відповідно до вимог Кодексу подавати декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, у тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює; календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п. 203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, шо дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. п. 47.1.1 п. 47.1 ст. 47 ПК України, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до ПК України визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Згідно з п. 120.1 ст. 120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За положеннями пунктів 86.2, 86.7 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акту (довідки).

16 травня 2023 року Головним управлінням державної податкової служби у Харківській області було прийняте податкове повідомлення-рішення №1221 1/20-40-24-03-06/, яким встановлено порушення ФО-П ОСОБА_1 п.п. «в» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість.

Сума завищення від`ємного значення відповідно до вказаного рішення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду складає 602 933 грн.00 коп.

Зазначене податкове-повідомлення рішення прийнято на підставі акту камеральної перевірки №9783/20-40-24-03-06/ від 13.04.2023, який було оскаржено позивачем разом із податковим повідомленням-рішенням.

ОСОБА_1 в адміністративному позові зазначив, що не мав можливості виконати податкові обов`язків через втрату первинних документів, у зв`язку із знищенням (внаслідок авіабомбардування та пожежі країною-агресором) приміщень де здійснювалась господарська діяльність ФОП ППР№000/4561/24-03 від 26.01.2024.

Суд зазначає, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

Згідно з підпунктом 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), I квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року).

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику".

Згідно із п. 1, п. 2 розділу І Порядку № 225 цей Порядок розроблено відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу Перехідні положення Податкового кодексу України (далі Кодекс) з метою тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, підтвердження платниками податків можливості чи неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо. Дія цього Порядку поширюється на платників податків фізичних осіб резидентів України, зокрема самозайнятих осіб, юридичних осіб (резидентів і нерезидентів України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування, та на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів, подання звітності, виконання інших обов`язків, передбачених Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Розділом II Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків податкових обов`язків та спосіб інформування контролюючих органів передбачені підстави неможливості виконання платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами податкових обов`язків (у тому числі обов`язків податкових агентів) є: втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів, комп`ютерного та іншого обладнання внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації; неможливість використати чи вивезти документи, комп`ютерне та інше обладнання внаслідок ведення бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації; використання чи вивезення документів, комп`ютерного або іншого обладнання, пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я посадової особи платника податків або неможливе у зв`язку з встановленням уповноваженими органами державної влади відповідно до закону в умовах воєнного стану заборон та/або обмежень; можливість витоку інформації щодо обсягів та місць зберігання пального або спирту етилового та їх знищення надалі внаслідок складання та реєстрації акцизних накладних, та/або подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, та/або подання заявки на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними тощо (виключно в частині виконання визначених цим абзацом обов`язків); відсутність у платника податків інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, збори, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову та фінансову звітність, відсутність можливості у власника призначити таких посадових осіб за умови відсутності у такого платника податків об`єктів оподаткування, або показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу, може бути пов`язана з такими обставинами: посадова особа є одночасно одним із власників юридичної особи за умови, що відсутність такого співвласника (акціонера, учасника, засновника) унеможливлює прийняття рішення про призначення на постійній або тимчасовій основі іншої посадової особи; юридична особа заснована на власності окремої фізичної особи, яка одночасно є єдиною посадовою особою такої юридичної особи. перебування (податкова адреса платника податків та/або фактичне знаходження/знаходження виробничих потужностей тощо) на території населеного пункту, у якому ведуться воєнні (бойові) дії, який (які) знаходиться в оточенні (блокуванні) або тимчасово окупований збройними формуваннями російської федерації; інші обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), підтверджені документально.

До платників податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, які на дату набрання чинності цим Порядком мають можливість подати до контролюючого органу заяву та документи (копії документів), інформацію про відсутність можливості виконання податкових обов`язків, застосовуються такі правила.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку №225, у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості (крім виконання обов`язку щодо реєстрації акцизних накладних та/або подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, та/або подання заявки на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними тощо) разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 р. № 225 або Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - фізичної особи, зокрема самозайнятої особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 р. № 225 (далі - Переліки документів) до контролюючого органу в порядку передбаченому пунктом 8 цього розділу.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 225 встановлено, що контролюючий орган встановлює причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що сталися в результаті збройної агресії Російської Федерації, безпосереднім впливом таких обставин саме на такого платника та можливістю виконання ним податкового обов`язку станом на дату, на яку припадає граничний термін виконання такого обов`язку, та керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає вмотивоване рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку (далі - Рішення) за формою, що додається.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , здійснює підприємницьку діяльність з 1996 року, зареєстрований як фізична особа-підприємець із відповідними видами діяльності (дата державної реєстрації: 02.08.1996; номер запису: 0061013).

ФОП ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Харківській області через електронний кабінет із заявою про відсутність можливості виконання податкових зобов`язань від 30.09.2022 № б/н (вх. в ГУ ДПС від 03.10.2022 № 34847/6/ЕКПП/73). У цій заяві позивач повідомив про неможливість виконання податкових обов`язків у зв`язку з обставинами, які він вважав такими, що підпадають під дію пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Контролюючим органом було прийнято рішення від 18.11.2022 № 3190/20-40-18-04-25, яким визначено, що ФОП ОСОБА_1 має можливість своєчасно виконувати свої податкові обов`язки.

Суд звертає увагу на те, що зазначене рішення не було оскаржене позивачем ані в адміністративному, ані в судовому порядку та станом на дату розгляду даної справи є чинним.

Доказів, які б спростовували правомірність вказаного рішення відповідача, позивачем до суду не надано.

Законом України від 12.05.2022 № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» встановлено строки подання податкової звітності з податку на додану вартість, а саме: за звітний період березень 2022 року до 20 липня 2022 року, за звітний період квітень 2022 року до 20 липня 2022 року, за звітний період травень 2022 року до 20 липня 2022 року, за звітний період червень 2022 року до 20 липня 2022 року.

З акту камеральної перевірки від 12.12.2023 № 39612/20-40-24-03-06/ вбачається, що ФОП ОСОБА_1 було подано податкові декларації за звітні періоди із порушенням строків, а саме: березень червень 2022 року: термін подання до 20 липня 2022 року (фактично декларації були подані 24.04.2023 року, тобто із затримкою у понад 9 місяців); липень грудень 2022 року: термін подання від 22.08.2022 до 21.12.2022 (фактично подані 24.04.2023 року, тобто затримка у 4 8 місяців); лютий 2023 року: термін подання до 20.03.2023 року (фактичне подання 14.04.2023 року, із затримкою майже в один місяць).

Зазначені обставини свідчать про невиконання позивачем своїх податкових зобов`язань у встановлені строки.

Так, контролюючим органом на підставі акту перевірки встановлено, що позивач порушив вимоги пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 та п. 203.1 ст. 203 ПКУ, якими визначено строки подання декларацій з ПДВ.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем було складено податкове повідомлення-рішення від 26.01.2024 № 000/4561/24-03, яким нараховано штраф у сумі 11 220 грн за несвоєчасне подання звітності.

Відповідальність платника передбачена пунктом 120.1 статті 120 розділу II ПК України.

Матеріалами справи підтверджено, що акт перевірки № 39612/20-40-24-03-06/ від 12.12.2023 року було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно повідомлення про вручення, документ був отриманий позивачем 28.12.2023 року.

Податкове повідомлення-рішення № 000/4561/24-03 від 26.01.2024 також було направлено рекомендованим листом за тією ж адресою. Згідно з повідомленням про вручення, документ отриманий позивачем особисто 07.02.2024 року.

Таким чином, наявні у справі докази, зокрема повідомлення про вручення, свідчать про те, що документи були належним чином направлені та отримані позивачем, протилежного суду не надано.

Водночас, позивачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження спростування встановлених податковим органом порушень, або обґрунтувань неможливості дотримання строків подання декларацій з ПДВ у передбачений законодавством спосіб.

Враховуючи наведене, підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 26.01.2024 № 000/4561/24-03 судом не встановлено.

Щодо вимог адміністративного позову в частині визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №0- 2040 від 29 лютого 2024 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Приписами пп. 266.7.4 п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено, що органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у фізичних осіб, що мають у власності об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, виникає обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Механізм подання відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі - відомості) визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 476 (далі Постанова № 476).

Відповідно до п.4 Постанови №476 Мін`юст подає ДПС відомості про об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у тому числі нерезидентів (далі - нерухоме майно), із зазначенням прізвища, власного імені та по батькові (за наявності) фізичної особи, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті), найменування юридичної особи та її податкового номера, адреси і типу нерухомого майна, його реєстраційного номера та коду адміністративно-територіальної одиниці, загальної та житлової площі нерухомого майна, виду спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної власності), розміру частки у праві спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної часткової власності), підстави виникнення права власності і дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Передача Мін`юстом до ДПС зазначених відомостей здійснюється шляхом електронної інформаційної взаємодії між інформаційними ресурсами Мін`юсту та ДПС з використанням електронних комунікаційних мереж.

Контролюючий орган здійснює нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в автоматичному режимі засобами інформаційно телекомунікаційної системи.

В адміністративному позові позивач посилається на те, що 05.06.2023 в електронному кабінеті платника податків у вкладці «ЕК для громадян» ним отримано податкові повідомлення-рішення: № 0-2030 від 21 лютого 2023 року, яким Фізичній особі-підприємцю - ОСОБА_1 було нараховане податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплач. фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 9075, 55 (дев`ять тисяч сімдесят п`ять гривень) 55 копійок за податковий період 2021 рік за об`єктом нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; № 0-2030 від 21 лютого 2023 року, яким Фізичній особі-підприємцю - ОСОБА_1 було нараховане податкове зобов`язання у сумі 96889.80 (дев`яносто шість тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень) 00 копійок за податковий період 2021 рік за об`єктом нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Податкові повідомлення - рішення за 2021 рік сформовані та надіслані відповідно до Наказу Міністерства Фінансів України «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» від 28.12.2015 № 1204 зі змінами та доповненнями.

Податкові повідомлення рішення від 21.02.2023 № 0-2030, № 0-2030 оскаржені позивачем в адміністративному порядку, шляхом направлення до ДПС України скарги від 07.06.2023 № б/н (вх. в ДПС України від 13.06.2023 № 18394/6).

Рішенням про результати розгляду скарги від 10.07.2023 №18506/6/99-00-06-01-03-06 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а податкові повідомлення рішення залишені без змін.

Згідно із ст. 5 Податкового кодексу України (в подальшому ПК України), поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до п. 14.1 ст. 14 ПК України, у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні: пп. 14.1.129. об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки; пп. 14.1.129-1. об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі; пп. 14.1.15. будівлі - земельні поліпшення, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення майна, тварин, рослин, збереження інших матеріальних цінностей, провадження економічної діяльності; пп. 14.1.238. споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель і призначені для виконання спеціальних технічних функцій; пп. 14.1.75. земельне поліпшення - результати будь-яких заходів, що призводять до зміни якісних характеристик земельної ділянки та її вартості. До земельних поліпшень належать матеріальні об`єкти, розташовані у межах земельної ділянки, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, а також результати господарської діяльності або проведення певного виду робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів, розміщення посівів, багаторічних насаджень, інженерної інфраструктури тощо).

Згідно із пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України).

Згідно із пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

У пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України наведений перелік об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування.

Відповідно до пп. «є» 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Згідно із пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна та ІКС «Податковий блок» за позивачем обліковуються об`єкти нерухомого майна, зокрема: виробничо-складський комплекс, загальною площею 9688,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 , дата державної реєстрації речового права 14.05.2021; нежитлова будівля літ. "Т", загальною площею 1650,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , дата припинення права власності 20.12.2021 року.

ГУ ДПС у Харківській області проведено розрахунок податку зазначених вище об`єктів нерухомого майна за 2021 рік та винесено податкові повідомлення-рішення від 21.02.2023: №0-2030 на суму 9075,55 грн; №0-2030 на суму 96889,00 гривень.

Позивач не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Харківській області від 21.02.2023 №0-2030, №0-2030 аргументуючи, що є фізичною особою - підприємцем, здійснює діяльність пов`язану з виробництвом та використовує нежитлові приміщення у підприємницькій діяльності, які відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не підлягають оподаткуванню.

Разом з тим, предметом даного адміністративного позову є, зокрема податкова вимога №0-2040 від 29 лютого 2024 року.

Водночас, податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 21.02.2023 №0-2030, №0-2030 є чинними, у судовому порядку не скасовані, доказів протилежного до матеріалів справи позивачем не надано.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 10.07.2023 №18506/6/99-00-06-01-03-06 вказані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін.

Контролюючий орган, приймаючи рішення за результатами розгляду скарги позивача зазначив про відсутність підстав для застосування вимог підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України при нарахуванні податку на зазначені об`єкти нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 14.1.75 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України, передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З матеріалів справи встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 виник податковий борг у розмірі, визначеному податковими повідомленнями-рішеннями від 21.02.2023: № 0-2030 на суму 9 075,55 грн; № 0-2030 на суму 96 889,80 грн.

Як зазначалося, вказані податкові повідомлення-рішення є чинними, у судовому порядку не скасовані, а рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 10.07.2023 вони залишені без змін. Доказів протилежного позивачем не надано.

Таким чином, на момент формування податкової вимоги №0-2040 зазначені суми податкового боргу вважалися узгодженими, але залишалися несплаченими.

Згідно із пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно є фізичні та юридичні особи, які є власниками об`єктів житлової та нежитлової нерухомості.

Позивач у своєму позові посилається на те, що нежитлові приміщення, які перебувають у його власності, не підлягають оподаткуванню відповідно до пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, оскільки вони використовуються у підприємницькій діяльності. Проте вказане твердження позивача було спростоване контролюючим органом, рішенням якого встановлено відсутність підстав для звільнення цих об`єктів від оподаткування.

Крім того, розрахунок податку на нерухоме майно був здійснений на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що відповідає вимогам пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України. Дані цього реєстру підтверджують наявність у позивача відповідних об`єктів нерухомості, що підлягають оподаткуванню.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі виникнення податкового боргу контролюючий орган зобов`язаний надіслати платнику податків податкову вимогу.

Так, з матеріалів справи встановлено, що податкова вимога №0-2040 була сформована на підставі узгоджених сум податкових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, які залишилися несплаченими.

Податкова вимога була направлена позивачеві за адресою, зазначеною у його реєстраційних даних, у порядку, передбаченому ПК України.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належно врученими, якщо вони направлені рекомендованим листом за податковою адресою платника податків. Доказів про неналежне вручення податкової вимоги позивачем не надано.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дії контролюючого органу при формуванні податкової вимоги суперечили нормам чинного законодавства, оскільки оскаржувану податкову вимогу сформовано на підставі узгоджених сум податкових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, які на час розгляду даної справи не скасовані.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №0-2040 є безпідставними, оскільки дії контролюючого органу відповідають вимогам чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (, вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкову вимогу - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 грудня 2024 року.

Суддя Н.А. Полях