Справа № 480/6556/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 грудня 2024 р. Справа № 480/6556/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Глазька С.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Сидорука А.І. у справі №480/6556/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління охорони здоров`я Сумської обласної Державної адміністрації в особі виконуючого обов`язки начальника управління Котляр Анатолія Івановича про визнання бездіяльностей протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони здоров`я Сумської обласної Державної адміністрації в особі виконуючого обов`язки начальника управління Котляр Анатолія Івановича про визнання протиправною бездіяльність відповідача при розгляді звернення позивача від 05.02.2024, щодо викладених фактів фальшування медичної документації та щодо не роз`яснення суб`єкту звернення порядку оскарження отриманої відповіді; зобов`язання відповідача розглянути звернення позивача від 05.02.2024, з урахуванням висновків суду, що будуть прийняті за наслідками розгляду позову; стягнення з відповідача на користь позивача 5000000 (п`ять мільйонів) грн моральної шкоди, завданої протиправною допущеною бездіяльністю.

Вказана позовна заява автоматизованим розподілом справ комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" розподілена судді Сидоруку А.І., ухвалою якого від 31.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №480/6556/24, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

21.11.2024 підготовче засідання було відкладено на 11.12.2024.

29.11.2024 представником ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" подано заяву про відвід судді Сидорука А.І.

Заява мотивована тим, що суддя є упередженим, оскільки в порушення вимог КАС України та позиції Верховного Суду, суддя поновив відповідачу строк для подання відзиву, а також не повернув відзив та клопотання відповідача, оскільки вони не направлялись іншій стороні.

За наслідками вирішення питання про відвід в ухвалі від 05.12.2024 суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та на підставі ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, заяву про відвід судді Сидорука А.І. у справі № 480/6556/24 передано на автоматизований розподіл для визначення судді, який вирішуватиме питання про заявлений відвід.

Заява про відвід судді Сидорука А.І. у даній справі 06.12.2024 розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Глазьку С.М.

Крім того, 05.12.2024 представником позивача через систему "Електронний суд" подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, у якому просить суд, який буде розглядати справу про відвід судді Сидорука А.І., проводити розгляд заяви за участі сторони позивача, як ініціаторів заявленого відводу, та розглянути питання щодо відводу судді Сидорука А.І. у судовому засіданні за участі сторони позивача поза приміщенням суду з використанням власних засобів за допомогою ВКЗ "Електронний суд".

За приписами п. 8 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

З аналізу зазначеної норми суд вбачає, що питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи лише за ініціативою суду, а не за клопотанням сторони.

При цьому суд не вбачає необхідності вирішувати питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та дійшов висновку про можливість розгляду заяви про відвід судді у письмовому провадженні.

Відтак, клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін задоволенню не підлягає.

Оцінивши доводи заяви про відвід судді, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, з огляду на наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з частиною четвертою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Отже, метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини, у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Cуд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст.36 КАС України).

В обґрунтування необхідності відводу судді представник позивача посилається виключно на не повернення клопотань і відзиву відповідача та поновлення строку відповідачу для подання відзиву, а також неврахування суддею правових позицій Верховного Суду, що свідчить про зацікавленість чи упередженість судді.

У той же час, суд зазначає, що вказані твердження представника позивача є припущеннями. Порушення судом процесу, якщо воно матиме місце, може бути підставою для оскарження рішення суду до апеляційної інстанції, в тому числі і з питань порушення норм матеріального та/або процесуального права.

Отже, за своєю суттю, заявлений представником позивача відвід фактично мотивований незгодою з діями (рішеннями) судді під час вирішення процесуальних питань у справі, що за правилами статей 36, 37 КАС України не може бути підставою для відводу, та не свідчить про неупередженість суді. Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та безсторонності судді Сидорука А.І. при розгляді даної справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Натомість, суд ще раз зауважує, що сторона по справі має право на оскарження судових рішень (ухвал) відповідно до норм КАС України.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.02.2019 по справі № 855/35/19.

З огляду на те, що обставини, на які посилається представник позивача, не доводять та не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості судді, не підтверджені жодними доказами, а їх встановлення не належить до повноважень суду при вирішенні питання про відвід, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено процесуальних підстав для задоволення заяви про відвід, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні такої заяви.

Керуючись ст. ст. 36-41, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - відмовити.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про відвід судді Сидорука А.І. по адміністративній справі № 480/6556/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони здоров`я Сумської обласної Державної адміністрації в особі виконуючого обов`язки начальника управління Котляр Анатолія Івановича про визнання бездіяльностей протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя С.М. Глазько