Справа № 753/12122/24
Суддя: Котвицький В. Л.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/165/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Котвицького В.Л.

за участі

секретаря судового засідання Овчар В.О.,

представника позивача Левіної А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправною та скасування постанови №396 від 11.06.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп., закриття справи про адміністративне правопорушення, стягнення судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач прийнятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 21.01.2019.

Перебуваючи у справах у місті Києві, 11.06.2024, біля станції метро Позняки до ОСОБА_1 підійшли працівники поліції та територіального центру комплектування та соціальної підтримки, після встановлення особи позивача, повідомили останньому, що він перебуває у розшуку та запропонували проїхати до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення облікових даних.

ОСОБА_1 зазначає, що йому не було відомо про те, що він перебуває в розшуку, більш того підстави такого внесення в розшук останньому невідомі. Позивач не отримував повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та не розписувався у жодному документі, який міг би свідчити про отримання такої. Окрім того, позивачу не відомо про наявність будь-яких проваджень щодо нього у територіальних органах Управління поліції, які б могли стати підставою для внесення останнього у розшук з метою доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_1 є свідомим громадянином, який на вимогу поліції добровільно був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 як стверджували працівники поліції, для уточнення облікових даних.

У ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач повідомив, що проживає у м. Кривий Ріг, у Києві перебуває у справах та відповідно мав намір оновлювати данні, в межах строку визначеного Законом (до 18.07.2024), за місцем перебування на військовому обліку, зокрема, у ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, через велику завантаженість такого, ще не встиг оновити дані, а також зазначив, що має підстави для відстрочки від мобілізації. Окремо повідомив, що з метою реалізації визначеного п. 1 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на отримання відстрочки на період навчання бажає невідкладно подати відповідну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Проте, у прийнятті такої заяви відповідачем відмовлено, жодних аргументів такої відмови не наведено та відповідно часу для подання такої за місцем перебування на військовому обліку також не надано.

Натомість, позивача у примусовому порядку одразу направили для проходження військово-лікарської комісії. При цьому, в супроводі працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 , комісію пройдено позивачем за чотири годин, жодних аналізів останній не здавав, сертифікатів від нарколога, психолога не надавав, вся процедура проходження ВЛК зводилась до флюорографії та формального отримання відміток від лікарів визначених у направленні на ВЛК.

Після проходження ОСОБА_1 ВЛК, невідомі останньому особи, які зазначили, що є представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомили, що його визнано придатним до військової служби та мають намір вручити йому мобілізаційне розпорядження.

За таких обставин, позивач повторно повідомив, що є студентом першого курсу магістратури Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_2 , навчається за денною формою отримання освіти, за спеціальністю «Менеджмент» та відповідно до п. 1 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має визначене Законом право на відстрочку на період навчання та бажає його реалізувати шляхом подання на розгляд спеціальної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідної заяви про надання відстрочки на період навчання.

Усі наведені пояснення позивача представники ІНФОРМАЦІЯ_5 повністю проігнорували та всіляко переконували підписати мобілізаційне розпорядження.

За таких обставин позивач був вимушений відмовитися від отримання повістки. Свою відмову від отримання повістки позивач обґрунтовує виключно тим, що хотів реалізувати своє право на отримання відстрочки в порядку визначеному законом, яке було повністю проігноровано представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , що безпосередньо порушує його законні права та інтереси.

Акт відмови від отримання повістки представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 не складався.

При цьому, відповідальним виконавцем ІНФОРМАЦІЯ_5 старшим солдатом ОСОБА_3 складено протокол № 396 про адміністративне правопорушення від 11.06.2024, відповідно до якого зазначено, що 11.06.2024 о 14 год. 10 хв. ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки, чим вчинив правопорушення передбачене ч. З ст. 210- 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - «КУпАП»).

Після чого, ОСОБА_1 надано копію постанови № 396 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.06.2024, якою накладено на позивача штраф у сумі 17 000,00 грн.

Позивач наголошує, що відповідачем допущено ряд порушень, зокрема, порушено порядок оновлення облікових даних, складено протокол № 369 із суттєвими порушеннями норм чинного законодавства, безпідставно проігноровано та відмовлено у прийнятті заяви про надання відстрочки за наявності на те правових підстав визначених п. 1 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», більш того уповноваженими особами відповідача не було дотримано вимог КУпАП щодо процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення в частині сприяння реалізації особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав, а відповідна оскаржувана постанова ІНФОРМАЦІЯ_5 є протиправною та такою, що прийнята не у спосіб визначений чинним законодавством.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 25.07.2024 на 110 год. 30 хв.

Судове засідання 25.07.2024 було перенесено на 08.08.2024 на 15 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою представника належним чином повідомленого відповідача (ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 03.07.2024 на його офіційній електронній адресі " ІНФОРМАЦІЯ_6 ").

Судове засідання 08.08.2024 було перенесено на 15.08.2024 на 10 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою представника належним чином повідомленого відповідача (судова повістка про дату та час судового засідання отримана представником відповідача 31.07.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 959).

Судове засідання 15.08.2024 було перенесено на 19.09.2024 на 14 год. 30 хв. у зв`язку з неявкою представника належним чином повідомленого відповідача (судовий виклик був отриманий відповідачем 13.08.2024 на його офіційній електронній адресі " ІНФОРМАЦІЯ_6 ").

Представник позивача в судовому засіданні 19.09.2024 позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Правом подачі відзиву на позов не скористався.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 -5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач прийнятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 21.01.2019.

У місті Києві, 11.06.2024, біля станції метро Позняки до ОСОБА_1 підійшли працівники поліції та територіального центру комплектування та соціальної підтримки, після встановлення особи позивача, повідомили останньому, що він перебуває у розшуку та запропонували проїхати до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення облікових даних.

ОСОБА_1 зазначає, що йому не було відомо про те, що він перебуває в розшуку, більш того підстави такого внесення в розшук останньому невідомі. Позивач не отримував повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та не розписувався у жодному документі, який міг би свідчити про отримання такої. Окрім того, позивачу не відомо про наявність будь-яких проваджень щодо нього у територіальних органах Управління поліції, які б могли стати підставою для внесення останнього у розшук з метою доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_1 на вимогу поліції добровільно був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 як стверджували працівники поліції, для уточнення облікових даних.

У ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач повідомив, що проживає у м. Кривий Ріг, у Києві перебуває у справах та відповідно мав намір оновлювати данні, в межах строку визначеного Законом (до 18.07.2024), за місцем перебування на військовому обліку, зокрема, у ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, через велику завантаженість такого, ще не встиг оновити дані, а також зазначив, що має підстави для відстрочки від мобілізації. Окремо повідомив, що з метою реалізації визначеного п. 1 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на отримання відстрочки на період навчання бажає невідкладно подати відповідну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Проте, у прийнятті такої заяви відповідачем відмовлено, жодних аргументів такої відмови не наведено та відповідно часу для подання такої за місцем перебування на військовому обліку також не надано.

Натомість, позивача у примусовому порядку одразу направили для проходження військово-лікарської комісії. При цьому, в супроводі працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 , комісію пройдено позивачем за чотири годин, жодних аналізів останній не здавав, сертифікатів від нарколога, психолога не надавав, вся процедура проходження ВЛК зводилась до флюорографії та формального отримання відміток від лікарів визначених у направленні на ВЛК.

Після проходження ОСОБА_1 ВЛК, невідомі останньому особи, які зазначили, що є представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомили, що його визнано придатним до військової служби та мають намір вручити йому мобілізаційне розпорядження.

За таких обставин, позивач повторно повідомив, що є студентом першого курсу магістратури Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_2 , навчається за денною формою отримання освіти, за спеціальністю «Менеджмент» та відповідно до п. 1 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має визначене Законом право на відстрочку на період навчання та бажає його реалізувати шляхом подання на розгляд спеціальної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідної заяви про надання відстрочки на період навчання.

Усі наведені пояснення позивача представники ІНФОРМАЦІЯ_5 проігнорували та переконували підписати мобілізаційне розпорядження.

За таких обставин позивач відмовився від отримання повістки. Свою відмову від отримання повістки позивач обґрунтовує виключно тим, що хотів реалізувати своє право на отримання відстрочки в порядку визначеному законом, яке було повністю проігноровано представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , що безпосередньо порушує його законні права та інтереси.

Акт відмови від отримання повістки представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 не складався.

При цьому, відповідальним виконавцем ІНФОРМАЦІЯ_5 старшим солдатом ОСОБА_3 складено протокол № 396 про адміністративне правопорушення від 11.06.2024, відповідно до якого зазначено, що 11.06.2024 о 14 год. 10 хв. ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки, чим вчинив правопорушення передбачене ч. З ст. 210- 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - «КУпАП»).

Після чого, ОСОБА_1 надано копію постанови № 396 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.06.2024, якою накладено на позивача штраф у сумі 17 000,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст. 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписаний не був. У протоколі № 396 відсутній запис уповноваженої посадової особи про оголошення йому змісту вказаного протоколу та не зазначено про оголошення йому прав та дати, часу і місця розгляду справи, а отже він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Повідомлення про розгляд справи позивачу не вручалось, а про винесену постанову № 396 позивач дізнався одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення, коли йому було вручено примірник оскаржуваної постанови.

Крім того, відповідачем було порушено строки повідомлення та розгляду справи, оскільки не було дотримано мінімальний триденний строк повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення. При винесенні оскаржуваної постанови не було з`ясовано та досліджено всі обставини справи, оскільки на момент складення протоколу та постанови він мав підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у відповідності до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», на період навчання, що загалом залишено поза увагою відповідача, та відповідно був позбавлений визначеної законом можливості реалізувати своє право на звернення до відповідної комісії з заявою про надання відстрочки.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 210-1 КУпАП визначено порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Системний аналіз положень чинного законодавства з урахуванням викладених обставин справи дає підстави стверджувати, що у даному випадку не було дотримано мінімального триденного строку повідомлення позивача про розгляд справи відповідно до приписів ст. 277-2 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 складено 11.06.2024, з урахуванням зазначеного у ньому часі вчиненого, на думку відповідача, правопорушення о 14 год 10 хв., а справу було розглянуто 11.06.2024 о 15 год 00 хв. із винесенням постанови №369 за справою про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Таким чином, законом закріплено процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, права подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний за своїм змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 31.03.2021 у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 у справі №465/5145/16-а.

Оскільки при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, то є наявними підстави для її скасування.

Позивач не отримував повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення облікових даних та/або проходження ВЛК, та не розписувався у жодному документі, який міг би свідчити про отримання такої або ознайомлення із такою, а був примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_1 повідомив відповідача, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а також прийнятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 21.01.2019 куди і має намір звернутися для уточнення облікових даних.

Окрім того, позивач зауважив, що є студентом першого курсу магістратури Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського, навчається за денною формою отримання освіти, за спеціальністю «Менеджмент» та відповідно до п. 1 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має визначене Законом право на відстрочку на період навчання та бажає реалізувати це право шляхом подання заяви до відповідної комісії при територіальному центрі комплектування.

У свою чергу, питання щодо наявності та/або відсутності підстав для вручення позивачу бойової повістки повинно вирішуватися після розгляду заяви про надання відстрочки на період навчання за наслідками прийнятого комісією відповідного рішення про надання відстрочки та/або відмову у наданні такої.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.04.2024 затверджено «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (надалі - «Порядок»).

Пунктом 56 Порядку встановлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Положеннями пункту 58 Порядку, визначено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до п. 60 Порядку, Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за Формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем, в порушення положень чинного законодавства безпідставно проігноровано та відмовлено позивачу у наданні можливості звернутися із відповідною заявою про надання відстрочки на період навчання з метою реалізації визначеного п. 1 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на отримання відстрочки та відповідно передчасно виявлено намір вручити останньому бойову повістку.

За таких обставин, у діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення та відсутня подія правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідачем, в порушення вимог ст. 77 КАС України не доведено обставин вчинення позивачем складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-1 КУпАП.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не було дотримано процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 210-1 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №396 за справою про адміністративне правопорушення від 11.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Л. Котвицький