Справа № 120/7234/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 грудня 2024 р. Справа № 120/7234/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці у письмовому провадженні заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 120/7234/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення відповідачу з 01.01.2021 перерахунку на підставі Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017;

- зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу з 01.01.2021 по 13.10.2021 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017.

Відповідно до ухвали суду від 07.06.2024 про відкриття провадження у справі розгляд справи за позовом ОСОБА_1 здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

20.06.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Також від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідач зазначає, що позивач вже подавав до військової частини НОМЕР_1 аналогічний адміністративний позов у справі № 120/16611/23, де просив суд прийняти рішення про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо незастосування мінімальної розрахункової величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням 50 відсотків мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, при встановленні позивачу з 29.01.2020 по 13.10.2021 розміру грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 120/16611/23 у задоволенні вищевказаних позовних вимог відмовлено.

На думку відповідача, адміністративні позови у справах № 120/16611/23 та № 120/7234/24 є тотожними, оскільки у них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, а відтак позовну заяву ОСОБА_1 у цій справі слід залишити без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Ухвалою суду від 15.11.2024 позивачу надано п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для висловлення (письмово) своїх доводів, міркувань або заперечень щодо клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі № 120/7234/24.

03.12.2024 до суду надійшло заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у якому позивач наголошує на тому, що його вимоги у цій справі не є тотожними з вимогами у справі № 120/16611/23.

Позивач зазначає, що спір у справі № 120/16611/23 стосується застосування в якості розрахункової величини для розрахунку грошового забезпечення у період з 29.01.2020 по 31.12.2020 ? 2361,50 гривні, а в період з 01.01.2021 по 13.10.2021 ? 3000,00 гривень. Тобто, у позовній заяві у справі № 120/16611/23 не заявлялись позовні вимоги щодо перерахунку грошового забезпечення виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021.

Поряд з цим підставою для звернення до суду у справі № 120/7234/24 є факт непроведення відповідачем з 01.01.2021 перерахунку грошового забезпечення позивача, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021.

Відповідно, спір у справі № 120/7234/24 стосуються застосування в якості розрахункової величини для розрахунку грошового забезпечення позивача у період в період з 01.01.2021 по 13.10.2021 ? 2270,00 гривень.

Таким чином, справи № 120/7234/24 та справа № 120/16611/23 не містять збігу необхідних ознак, визначених приписами ст. 170, 238 КАС України, та останні різняться за предметом позову (спірним періодом) та підставами позову.

Вирішуючи заявлене відповідачем клопотання, суд керується такими мотивами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 3 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак суд перш за все зауважує, що прохання відповідача про залишення позову без розгляду на підставі вищенаведеної норми є необґрунтованим з огляду на те, що справа № 120/16611/23 уже розглянута, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у такій справі набрало законної сили, тоді в провадженні цього чи іншого суду немає аналогічної справи.

Таким чином, відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду на вказаній відповідачем підставі.

Разом з тим, необхідно врахувати, що якщо під час розгляду суд встановить, що предмет, підстави позову та сторони у справах № 120/16611/23 і № 120/7234/24 є тотожними, суд має розглянути питання про закриття провадження у справі № 120/7234/24, оскільки спір між сторонами вже вирішено рішенням, яке набрало законної сили.

Так , пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, зазначеними вище нормами регламентовано неможливість повторного розгляду справи за умови набрання законної сили рішення у тотожному спорі.

У практиці Верховного Суду, сформульованій зокрема у постанові від 30.04.2020 у справі № 813/4138/17, від 26.05.2020 у справі № 805/1963/17-а, від 16.07.2020 у справі № 182/3773/15-а зазначається, що умовами застосування такої підстави для закриття провадження у справі є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження); набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суд не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Підстава позову це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відтак, після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.03.2023 справі № 480/4772/20.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Завтоматизованої комп`ютерної системи "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі № 120/406/22-а, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2023, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату різниці грошового забезпечення (основні, додаткові та одноразові виплати) ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 13.10.2021, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Також рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 120/16611/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено, оскільки питання щодо обчислення та виплати позивачу в заниженому розмірі грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 13.10.2021 без врахування розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 Постанови № 704 вже вирішено Вінницьким окружним адміністративним судом при розгляді адміністративної справи № 120/406/22-2, за результатами якої прийнято рішення від 03.11.2022.

Втім, порівняльний аналіз позовних заяв у справах № 120/16611/23 та № 120/7234/24 вказує на те, що справи хоча й стосуються спору між одними й тим сторонами, однак підстави звернення до суду та предмет позовів у цих справах різні, на чому правильно наголошує позивач у своїх запереченнях.

У свою чергу, наведене свідчить про те, що спори не є тотожними, що виключає можливість закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 166, 167, 240, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Сало Павло Ігорович