Справа № 303/5981/24
Суддя: Куцкір Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №303/5981/24
Ряд. стат. звіту - 17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участі секретаря судового засідання Славич М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Мукачево адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 Пензеник Віталія Івановича до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 Пензеник В.І. звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивований тим, що постановою серії БАД №592366 від 13.06.2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 гривень.

Обставини, викладені у оскаржуваній постанові представник позивача вважає недостовірними, оскільки позивач ОСОБА_1 дійсно керувала автомобілем марки «ВАЗ» в смт.Кольчино Мукачівського району, однак під час руху вона була пристебнута ременем безпеки, а на вимогу працівників поліції, пред`явила посвідчення водія у електронному додатку «Дія», а тому вину свою не визнає, саму постанову необгрунтованою, а також такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права і як наслідок підлягає скасуванню.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження передбачених ст.ст.268, 286 КАС України. Також відповідачу було надано можливість подати відзив на позовну заяву.

У свою чергу, представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Олексій В.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення позову та просив суд у його задоволенні відмовити з підстав зазначених у ньому.

Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.5 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП, який підлягає вирішенню за правилами КАС України.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статтею 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частинами 1 та 2 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що 13.06.2024 року інспектором СРПП відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Попович В.В. було винесено Постанову серії БАД №592366, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 гривень.

Із даної постанови слідує, що 13.06.2024 року о 15 год. 30 хв., в смт.Кольчино, вул.Латорична, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «ВАЗ», д.н.з.: НОМЕР_1 , не пристебнута ременем безпеки та без посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушила п.п. 2.3 «в» та п.п. 2.1 «а» ПДР України (а.с. 5).

За допомогою автоматизованої системи документообігу Мукачівського міськрайонного суду, програми Д-3, було встановлено, що в провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває справа №303/5298/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто справа, про яку зазначав у своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача, однак на час розгляду даної справи, розгляд її триває, рішення судом не ухвалено.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У контексті оцінки доводів суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частини першої статті 293 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що представник відповідача не надав суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів, в тому числі і фото- чи відеозапис на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, тобто не довів законність постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складеної відносно позивача ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП, а отже факт вчинення позивачем вищезазначених правопорушень не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, а позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.

Суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим і підлягає до задоволення з підстав за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити - повністю.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 13.06.2024 року, серії БАД №592366, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400 гривень скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, місце знаходження: м.Ужгород, вул.Ференца Ракоці, буд.13, Закарпатська область на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, , місце знаходження: 88000, м.Ужгород, вул.Ференца Ракоці, буд.13, Закарпатська область.

Повний текст рішення складено 10.12.2024 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір