Справа № 440/11412/24
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/11412/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, відповідно до якої просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 23.08.2024 №67 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 16.02.2023.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 16.02.2023.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 15 листопада 2016 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" зі зменшенням пенсійного віку (робота за списком №2). Досягнувши пенсійного віку, він звернувся до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про призначення вперше пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, що розглянута ГУПФ України в Чернігівській області від 23.08.2024 №67 відмовило у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021-2023 роки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №300/5450/23. Роз`яснено учасникам справи, що провадження у справі буде поновлено після набрання законної сили рішенням касаційної інстанції у справі №300/5450/23.

Відповідачі позов не визнали та у відзиві на позовну заяву /а.с.47-54, 76-80/ просили у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що підстав для перерахунку пенсії позивача з врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески немає.

Ухвалою суду від 09.12.2024 провадження у справі поновлено.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 2016 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах (за Списком № 2), призначену відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 58/.

15.08.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком в порядку ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, під час призначення якої застосувати показники середньої заробітної плати за 2021-2023 роки /а.с. 70-72/.

За результатами розгляду такої заяви рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області від 23.08.2024 №67 відмовлено позивачу в її задоволенні /а.с. 73/.

Позивач, посилаючись на протиправність відмови у призначенні йому пенсії за віком в порядку статті 40 Закону України № 1058-IV з урахуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому до пенсій за віком належать і пенсії, призначені в порядку статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за віком на пільгових умовах).

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Згідно з пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Як установлено судом, позивач з 2016 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, на думку позивача при зверненні із заявою до органу Пенсійного фонду від 15.08.2024, після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, він набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі ст. 45 Закону №1058-IV, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону №1058-IV, оскільки за таким призначенням він звернувся вперше.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 114 Закону №1058-IV для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Пенсія за віком на пільгових умовах призначається та виплачується у порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV.

Враховуючи, що заява позивача від 15.08.2024 до органу Пенсійного фонду стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже йому призначена, то така пенсія не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону від 15.08.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Суд погоджується з доводами відповідачів, що у дослідженому випадку розмір показників середньої заробітної плати (доходу) в України не підлягає перегляду та має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення позивачу пенсії за віком.

При цьому суд критично оцінює посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 31.10.2018 року у справі №876/5312/17.

Так, у наведеній справі встановлено, що позивачам первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». У подальшому, позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У цих справах суд дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії у межах одного закону.

Натомість у даній справі, установлено, що позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням загального пенсійного віку (не пільгового).

Відтак обставини у справі №876/5312/17, розглянутій Верховним Судом, не є релевантними обставинам цієї справи.

При цьому, посилання позивача на необхідність застосування під час розгляду цієї справи висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13 вересня 2018 у справі №127/16610/17, від 13 лютого 2019 року у справі №334/917/17 та від 23 жовтня 2020 року у справі №528/196/17 не є релевантним з огляду на те, що у вказаних справах спірні правовідносини виникли щодо реалізації позивачем, який отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону 1788-XII, права на перехід на інший вид пенсії - пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

Натомість у справі, що розглядається, позивач, який отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену з урахуванням положень Закону №1058-ІV, просить суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону №1058-ІV.

Зазначене виключає можливість застосування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13 вересня 2018 у справі №127/16610/17, від 13 лютого 2019 року у справі №334/917/17 та від 23 жовтня 2020 року у справі №528/196/17, до справи, що розглядається, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними, а судові рішення ухвалені за інших фактичних обставин справи, що в свою чергу не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства та відповідні правові позиції у справі, що розглядається.

Покликання представника позивача на висновки, викладені у постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду, Восьмого апеляційного адміністративного суду, Другого апеляційного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду тощо також не є релевантними, оскільки суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не в рішеннях судів першої чи апеляційної інстанції.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що оскільки подана позивачем заява не передбачала зміни виду отримуваної ним пенсії, то і підстави для застосування показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки у разі переведення (перепризначення) позивача на вид пенсії, якого вимагав позивач, у дослідженому випадку відсутні.

Така позиція суду узгоджується з висновками судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що викладені в постанові від 22.10.2024 у справі № 300/5450/23.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з вищевикладеного, суд не знаходить підстав для відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених в такій постанові Верховного Суду.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд.34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд.83А, м. Чернігів, 14005, ідентифікаційний код 21390940) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на дане рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.Г. Ясиновський