Справа № 933/767/24
Суддя: Попович І. А.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 933/767/24
Провадження № 2-а/933/5/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

секретаря

судового засідання - Осадчої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду селища Олександрівка адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2024 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого просить визнати протиправною та скасувати постанову № 1689, винесену 17.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою судді від 28.10.2024 року відкрито провадження по справі, з призначенням до судового розгляду на 15:30 год. 05 листопада 2024 року.

05.11.2024 року розгляд справи було відкладено на 14:30 год. 15 листопада 2024 року, у зв`язку з клопотанням позивача про виклик свідків.

15.11.2024 року розгляд справи було відкладено на 16:00 год. 02 грудня 2024 року, у зв`язку з клопотанням позивача про виклик свідка ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він офіційно не працевлаштований, оскільки має певні медичні протипоказання та обмеження, оскільки в 2009 році отримав травму на виробництві, в результаті чого його було визнано інвалідом 3 групи.

Він в належний спосіб, та своєчасно, до 18.07.2024 року, уточний свої облікові дані через електронний кабінет військовозобов`язаного (мобільний застосунок Резерв+), про що має відповідний військово-обліковий документ. Також, йому відомо про обов`язок як військовозобов`язаного, з`являтись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце, зазначене в повістці, що він готовий був зробити, незважаючи на той факт, що він є особою з інвалідністю, та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. 12.10.2024 року його примусово було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками відділення поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, які повідомили, що він не з`явився по повістці, у зв`язку з чим до них надійшло звернення про його примусове доставлення. Того ж дня, від відповідних посадовців він дізнався, що 17.09.2024 року він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці № 6107, яка була йому адресована, та нібито ним отримана. Він, у свою чергу, повідомив, що жодних повісток про виклик він не отримував, сам є інвалідом 3 групи довічно, та має законне право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Незважаючи на це, 12.10.2024 року відносно нього було складено відповідний протокол за № 1689 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В протоколі було зазначено, що розгляд справи відбудеться о 10:00 год. 17.10.2024 року. Але, з 14.10.2024 року по 24.10.2024 року, він проходив курс лікування в ІНФОРМАЦІЯ_3 в умовах стаціонару, тому не зміг прийняти участь у розгляді справи в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про причини неявки, та про відкладення розгляду справи, він намагався повідомити через чергового за номером телефону, який було зазначено у протоколі № 1689 (тел. № 41-16-16), але на телефонний дзвінок не відповіли. 25.10.2024 року, після виписки з лікарні, він поїхав до РТЦК та СП, де відповідальні працівники повідомили, що 17.10.2024 року, за результатами розгляду протоколу, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 1689, відповідно до якої його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та піддано стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень. Також повідомили, що вказану постанову направили йому 22.10.2024 року засобами поштового зв`язку на його адресу. Проте, вказана постанова була надіслана некоректно, він її отримав 25.10.2025 року не за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), а у поштовому відділенні Укрпошти АДРЕСА_2 ).

З оскаржуваною постановою він категорично не згоден з причин її безпідставності та необґрунтованості. Вважає, що під час розгляду справи посадова особа відповідача не встановила в належний спосіб всі суттєві обставини справи, не надала їм належної оцінки, в результаті чого було прийнято незаконне рішення по справі.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 1689, винесену 17.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

01.11.2024 року до суду надійшов відзив на позовні заяву представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого вважає, що позов не підлягає задоволенню, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю вимог. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що отримавши повістку (акт про відмову в отриманні) № 6107 від 17.09.2024 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття о 10.00 годині 19.09.2024, за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст 210-1 КУпАП. До відділу РУП ГУНП в Донецькій області направлено звернення, щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 12.10.2024 року військовозобов`язаний доставлений (супроводжений) працівниками національної поліції. Таким чином в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 12.10.2024 працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол № 1689, щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При складанні протоколу військовозобов`язаний був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України, ст. 256, 268 КУпАП. Військовозобов`язаний копію протоколу отримав особисто, у протоколі у полі "пояснень" зазначив причини неявки за повісткою, а саме: «не з`явився за повісткою тому, що її не отримував під підпис». Відповідно до протоколу до правопорушника доведено про розгляд справи, який призначено на 10.00 годину 17.10.2024 року під особистий підпис. Будучи ознайомленим про час, дату і місце розгляду справи, ОСОБА_1 17.10.2024 на розгляд справи не прибув. Будь-яких клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу складеного протоколу та вчиненого правопорушення не надавав. Будь-яких клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу перенесення, відкладення розгляду справи не надавав. Копію постанови отримав особисто засобами поштового зв`язку. Тобто, 12.10.2024 року виявлено (встановлено) особу правопорушника, та складено протокол № 1689, щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Відповідно до протоколу визначено, що справу буде розглянуто у визначений час, та день. Клопотань, заяв з приводу відкладення та/або перенесення розгляду справи від правопорушника не надходило. 17.10.2024 начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1689, відповідно до якої правопорушника визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Розгляд справи відбувся за відсутністю правопорушника, копія постанови за результатами розгляду, правопорушником отримана засобами поштового зв`язку.

Враховуючи викладені обставини, представник відповідача просить у задоволенні адміністративного позову, - відмовити в повному обсязі (а.с.21-32).

29.11.2024 року до суду надійшли додаткові пояснення представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до яких заперечує проти задоволення позовної заяви, оскільки вважає її безпідставною та необґрунтованою, не погоджується з нею, оскільки отримавши повістку (акт про відмову в отриманні) № 6107 від 17.09.2024 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття на 10.00 год. 19.09.2024 за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився.12.10.2024 року військовозобов`язаний доставлений працівниками національної поліції, та 12.10.2024 було складено протокол № 1689 відносно ОСОБА_1 , щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При складанні протоколу він був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України, ст. 256, 268 КУпАП, та отримав його копію особисто, в якому зазначив, що «не з`явився за повісткою тому що, її не отримував під підпис». ОСОБА_1 було доведено, що розгляд справи відбудеться о 10:00 год. 17.10.2024 року. Оскільки, у зазначений час він не з`явився, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 1689, відповідно до якої правопорушника визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. На підставі викладеного, просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови відмовити в повному обсязі, та справу розглянути за відсутністю представника відповідача, в порядку письмового провадження (а.с.67-78).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини, вказані в позовній заяві.Зазначив, що 12.10.2024 року до нього додому приїхали працівники поліції та повідомили йому, що він є ухилянтом, оскільки за повісткою не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому, до них надійшло звернення, щоб його доставили примусово. Він пояснив працівникам поліції, що не є ухилянтом, ніякої повістки не отримував. Коли його доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 він також пояснив, що не отримував повістку, але відповідальний працівник стосовно нього склав протокол про адміністративне правопорушення, в якому було зазначено час та місце розгляду справи, а саме 17.10.2024 року. У вказаний день він не зміг з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки хворів, перебував на стаціонарному лікуванні, він намагався зателефонувати, та повідомити про це працівників РТЦК та СП, але телефон не відповідав. Копію постанови йому направили не за місцем його реєстрації та проживання, а в інше відділення - до м. Краматорська, куди він поїхав та отримав вказаного листа. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 1689, винесену 17.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності, з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень. Вважає, що штраф накладено незаконно, він не отримував повістку. Коли складали протокол, він давав письмове пояснення, яке записав у протоколі. На окремому аркуші йому не пропонували дати письмове пояснення, а лише він давав пояснення в усній формі. Та особа, яка складала протокол, не відреагувала на його заперечення та пояснення до протоколу.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. 01.11.2024 року на електронну адресу суду було надіслано заяву, в якій представник відповідача просить справу розглянути в порядку письмового провадження. 01.11.2024 року на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, та 29.11.2024 року на електронну адресу суду надіслано додаткові пояснення у справі, за змістом яких представник відповідача просить у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, та справу розглянути за відсутністю їх представника (а.с.21-32,46,51,58,67-78).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Допитана судом, за клопотанням позивача, свідок ОСОБА_4 головний спеціаліст відділу ЦНАП суду пояснила, що учасника судового розгляду не знає, ніколи його не бачила, родинних відносин не має. Зазначила, що підставі розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 вона отримала розпорядження, після чого вона разом з поліцейським ОСОБА_3 поїхали до ОСОБА_1 , але вдома нікого не було. Вона йому зателефонувала 17 вересня 2024 року, та спілкувалась з ним по телефону. Під час розмови вона представилась, пояснила, що вона є особою, яка уповноважена вручати повістки, та йому потрібно прийти до селищної ради де вона працює, і забрати повістку, та вказала на яке число, але, його не було. Оскільки він не прийшов, не забрав повістку, вона написала на нього акт відмови від отримання повістки. Вона має розпорядження селищного голови «Про проведення оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, які мешкають на території Олександрівської селищної територіальної громади», також, зазначені відповідальні старости та відповідальна вона. Крім того, вона має розпорядження, на підставі якого вона може поїхати, або зателефонувати військовозобов`язаному по телефону, якщо його немає вдома. Кожного тижня до них приходить розпорядження зі списком та з повістками, вони забирають в РТЦК та СП., та на підставі розпорядження вручають повістки. Вона має посвідчення, яким підтверджено, що дійсно має право вручати повістки.

На запитання суду, свідок пояснила, що порядок вручення повісток є - вони приїздять додому. Якщо вдома немає людини, вона може зателефонувати. Оскільки ОСОБА_1 вдома не було, зателефонувала та представилась, відповів чоловік, якого вона попередила і вона з ним спілкувалася, якому сказала, що потрібно прийти до селищної ради та забрати повістку. Чоловік не відмовлявся прийти за повісткою, сказав «добре». Що саме з ОСОБА_1 вона розмовляла у цей час, у неї підтвердження немає. Вона чекала деякий час, що він прийде за повісткою, але ОСОБА_1 не з`явився. Після чого нею було складено акт відмови про отримання повістки. Коли складала акт, у неї не було відомостей, чому ОСОБА_1 не з`явився, - чи хворів він на той час, чи можливо інші причини його неявки.

За клопотанням позивача, суд двічі викликав у судове засідання свідка ОСОБА_3 . Свідок у судове засідання двічі не з`явився, не повідомив суд про поважні причини неявки, та не спростував доводи позича.

Суд, заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2024 року стрільцем помічником гранатометника 2 відділення охороно взводу охорони оператора групи зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 складено протокол № 1689 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 про те, що він отримавши повістку 17.09.2024 року за № 6107 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

До Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області 02.10.2024 року за вих. № 08/15314 направлено звернення, щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 12.10.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 доставлений працівниками Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. Таким чином, в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

Протокол містить відомості про роз`яснення ОСОБА_1 ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 17.10.2024 року, о 10 год. 00 хв., в кабінеті № 1 в ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ).

У протоколі в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначено: «Не з`явився за повісткою тому, що я її не отримував під підпис».

Копію протоколу № 1689 від 12.10.2024 року ОСОБА_1 отримав 12.10.2024 року.

Протокол підписано особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та особою, яка склала протокол (а.с.12,38 на зв.39).

17.10.2024 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесена постанова № 1689 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 , якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 отримавши повістку 17.09.2024 року за № 6107 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

До Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області 02.10.2024 року за вих. № 08/15314 направлено звернення, щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 12.10.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 доставлений працівниками Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. Таким чином, в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У постанові відсутні відомості, щодо отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови (а.с.15,37зв.-38).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 772501, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи (трудове каліцтво) довічно (а.с.8).

Як вбачається з пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 14.02.2024 року, ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності, 3 гр. трудове каліцтво, термін дії: довічно (а.с.9).

Згідно військово-облікового документу Резерв+, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уточний свої дані 22.05.2024 року (а.с.10).

Як вбачається з виписки із історії хвороби № 1442, виданої КНП «Олександрівська лікарня планового лікування», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_6 з 14.10.2024 року по 23.10.2024 року (а.с.11).

Копія справи № 1689 про адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_1 за ознаками ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, направленої представником відповідача 01.11.2024 року, разом з відзивом на позовну заяву, а саме: постанова № 1689 від 17.10.2024 року, за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 ; протокол № 1689 від 12.10.2024 року за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 ; звернення до Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області 02.10.2024 року за вих. № 08/15314, щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , облікова картка відносно ОСОБА_1 ; копія паспорту громадянина України відносно ОСОБА_1 ; персональні дані відносно ОСОБА_1 ; повістка № 6107 на ім`я ОСОБА_1 , про виклик ІНФОРМАЦІЯ_7 на 10:00 год. 19.09.2024 року; акт відмови від отримання повістки від 17.10.2024 року ОСОБА_1 , відповідно до якого текст повістки було доведено (озвучено) ОСОБА_1 о 10:00 годині 19.09.2024 року. оповіщення здійснювали ПОГ ОСОБА_6 та головний спеціаліст віділу «ЦНАП» ОСОБА_7 (а.с.44); поіменний список військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , оповіщені та підлягають явці за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 , де під № 7 значиться ОСОБА_1 (а.с.36-44).

Правовідносини, що склалися між сторонами стосуються притягнення до адміністративної відповідальності громадян за порушення законодавства про проходження військової служби, мобілізації та військового обліку.

Зазначені правовідносини регулюються наступними правовими нормами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За змістом ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 1 цієї статті визначені обов`язки громадян, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Пункт 3 цієї ж статті передбачає, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; місце, день і час явки за викликом; підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» доручено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу(далі - Указ №65). Згідно пункту 79 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в редакції від 30.12.2022) (далі Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 року №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднене Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до статті 210-1 КУпАП, встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Аналіз наведених норм у контексті спірних правовідносин та доводів сторін свідчить про наступне.

Для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови відповідача необхідно встановити обставини вручення позивачу повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 10:00 год. 19 вересня 2024 року.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України від 16 травня 2024 р. № 560 (у редакції станом на 22.05.2024)(далі Порядок), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: - у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку.

Як вбачається з акта про відмову отримати повістку, складеного 19.09.2024 року, поліцейський офіцер громади ОСОБА_8 та головний спеціаліст «ЦНАП» ОСОБА_9 провели оповіщення про необхідність прибути ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 10:00 год. 19.09.2024 року. ОСОБА_1 від отримання повістки відмовився (а.с.44). При цьому відсутній, в якості доказу, відеозапис доведення акту відмови від отримання повістки.

У якості доказів обізнаності ОСОБА_1 із обов`язком прибути 19.09.2024 року о 10:00 год. (відповідно до повістки) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особи, які проводили оповіщення головний спеціаліст ЦНАП та працівник поліції, але вони, як свідки, у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.10.2024 року не зазначені.

Крім того, доречно було б, щоб в акті про відмову від отримання повістки були б записи про номер чи дату видачі повістки чи серію повістки для подальшого співставлення і з`ясування, яку саме повістку позивачу намагались вручити і яку саме повістку позивач відмовився отримувати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила факт того, що, під час вручення повістки ОСОБА_1 вдома не було. Вона йому зателефонувала, відповів чоловік, вона з ним розмовляла, але, що саме з ОСОБА_1 вона спілкувалась в цей час, у неї підтвердження немає. Оскільки, ОСОБА_1 не прийшов до селищної ради за повісткою, вона чекала деякий час, після чого нею було складено акт відмови про отримання повістки. Коли складала акт, у неї не було відомостей, чому ОСОБА_1 не з`явився,- чи хворів він, чи мав інші причини його неявки.

Інші документи, передбачені Порядком, відповідачем не складались, відео зйомка під час вручення 17.09.2024 року позивачу повістки на 19.09.2024 не проводилась.

Відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факт того, що позивач належним чином був повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10:00 год. 19.09.2024 року.

17.10.2024 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесена постанова № 1689 про те, що ОСОБА_1 ,отримавши повістку 17.09.2024 року за № 6107 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. Обставини, що пом`якшують правопорушення не встановлено. Обставини, що обтяжують правопорушення - воно скоєне під час дії в країні воєнного стану. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачено ч 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено штраф у розмірі 17000 ,00 (а.с.15).

Оскаржувана постанова не містить посилання на акт про відмову отримати повістку, і про доведення до відома позивача про час, дату та місце виклику, тобто вказана постанова не приймалась з урахування акту (а.с.44).

Оскаржувана постанова не містить посилання на номер повістки, яку поліцейський офіцер громади ОСОБА_8 та головний спеціаліст «ЦНАП» ОСОБА_9 17.09.2024 року намагалися вручити позивачу і не вказано, яка дата виклику була у цій повістці.

Також, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, в який саме день і час ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою.

Оскаржувана постанові взагалі не має посилань на те, що ОСОБА_1 мав би з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.09.2024 року о 10:00 год., і що йому було про це відомо і доведено до відома 17.09.2024 року (а.с.15).

З огляду на встановлені судом у судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що спірна постанова не відповідає положенням ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд має перевірити дотримання відповідачем, чи прийнято таке рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Судом враховано висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20.10.2011 р. по справі «Рисовський проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач під час судового розгляду не надав належних та допустимих доказів того, що позивач знав про час, дату та місце необхідної його явки 19.09.2024 року о 10:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого постанова підлягає скасуванню як протиправна, оскільки відсутні докази того, що позивач достеменно знав про виклик його за повісткою, що позивач свідомо ухилявся від виконання виклику.

Суть судового контролю під час розгляду даної справи полягає в тому, щоб оцінити підставу винесення спірної постанови саме на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення. Суд не повинен перебирати на себе не владні функції і фактично здійснювати замість компетентного органу (посадової особи) розслідування або ж дослідження доказів, які не були зібрані, та не могли бути враховані ним до моменту винесення постанов.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи встановлені у ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та позовна заява в частині скасування постанови є обґрунтованою та підлягає задоволенню

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вимоги с. 3 ст. 286 КАС України, вимоги позивача про визнання протиправною постанову № 1689 від 17.10.2024 року задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 73,77,90, 241-246, 255, 286, 295, 297

КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Постанову № 1689 від 17.10.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 02 грудня 2024 року.

Повний текст рішення суду складено 06 грудня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , юридична адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Олександрівського

районного суду І.А. Попович