Справа № 280/3707/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 280/3707/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 р. (суддя Семененко М.О) в адміністративній справі №280/3707/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням поданих уточнень просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про її звільнення з військової служби від 20 березня 2024 р. відповідно до абзацу 10 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення її з військової служби від 20 березня 2024 р. відповідно до абзацу 10 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу" та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду рапорту.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 березня 2024 р. ОСОБА_1 поштою направлено на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення її з військової служби відповідно до абзацу 10 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу" та додатки до нього. 25 березня 2024 р. повторне звернення в інтересах ОСОБА_1 вже зробив її адвокат у вигляді адвокатського запиту. У визначений Законом місячний термін командир Військової частин НОМЕР_1 від прийняття рішення про звільнення ухилився, жодної відповідні на рапорт не надав.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що 20 березня 2024 р. ОСОБА_1 поштою направлено на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення її з військової служби відповідно до абзацу 10 підпункту "г" пункту 2 частини 4

статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу" та додатки до нього. 25 березня 2024 р. повторне звернення в інтересах ОСОБА_1 вже зробив її адвокат у вигляді адвокатського запиту. У визначений Законом місячний термін командир Військової частин НОМЕР_1 від прийняття рішення про звільнення ухилився. Направлення письмової відповіді на адресу адвоката здійснено поза межами визначених законодавством строків. На момент подачі позову бездіяльність відповідача по зобов`язанням прийняти відповідне рішення на поданий позивачем рапорт очевидна і доведена документально. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач свого обов`язку не виконав, а суд першої інстанції не надав оцінку цьому факту.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу, Військова частина НОМЕР_1 просить у її задоволенні відмовити повністю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19 листопада 2023 р. №299, ОСОБА_1 з 19 листопада 2023 р. зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду стрільцем-санітаром 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти 1 батальйону морської піхоти. Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17 лютого 2024 р. №49, ОСОБА_1 , яка перебувала у Державній організації МВС України м. Миколаїв та була виписана, вважати такою, що з 17 лютого 2024 р. не повернулась до розташування підрозділу у н.п Михайло-Ларине, Херсонської області. 20 березня 2024 р. ОСОБА_1 звернулась до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому просила звільнити її з військової служби у зв`язку з необхідністю виховання та догляду за неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 , оскільки її чоловік ОСОБА_3 також проходить військову службу по захисту Батьківщини.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення з військової служби, ОСОБА_1 звернулася до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорт ОСОБА_1 від 20 березня 2024 р., доказом чого є лист від 15 квітня 2024 р. №41/6059.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і

обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 р. № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи письмових доказів, ОСОБА_1 20 березня 2024 р. поштовим відправленням направила до командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт та додані до нього документи, в якому просила звільнити її з військової служби у зв`язку з необхідністю виховання та догляду за неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 , оскільки її чоловік ОСОБА_3 проходить військову службу. (а.с.11,12, 30,32).

Суд першої інстанції дійшов висновку про недопущення відповідачем протиправної бездіяльності, оскільки зі змісту листа Військової частини НОМЕР_1 від 15 квітня 2024 р. №41/6059 встановлено, що рапорт прийнято та відпрацьовано відповідачем.

Колегія суддів вважає наведений висновок таким, що відповідає обставинам справи. В листі Військової частини НОМЕР_1 від 15 квітня 2024 р. №41/6059 вказано, що рапорт ОСОБА_1 надійшов 11 квітня 2024 р. Починаючи з 17 лютого 2024 р. ОСОБА_1 та її чоловік рахуються у списках тимчасово відсутніх військовослужбовців у зв`язку із неповерненням із лікувального закладу до Військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби. По суті заявленого в рапорті питання вказано про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років), оскільки її чоловік ОСОБА_3 не є батьком її неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

В матеріалах справи наявні докази надсилання Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 листа від 15 квітня 2024 р. №41/6059 (а.с.78-80). ОСОБА_1 копія даного листа долучена до поданого нею 30 квітня 2024 р. уточненого адміністративного позову.

Наведені вище обставини свідчать, що відповідачем не допущена бездіяльність, яка полягає у не розгляді рапорту позивача від 20 березня 2024 р. про звільнення з військової служби.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 р. в адміністративній справі №280/3707/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 19 листопада 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник