Справа № 160/26337/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
01.10.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява (до відділення поштового зв`язку таку подано 16.09.2024 року) ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:
- зупинити корупційні злочини згідно Закону України "Про запобігання корупції" і притягнути військову частину НОМЕР_1 до відповідальності перед Законом;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 17.04.2024 року по 13.09.2024 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 17.04.2024 року по 13.09.2024 року.
29.11.2024 року від представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В мотивування своєї правої позиції представником відповідача зазначено наступне. На підставі наказу (по стройовій частині) №203 командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2024 року сержанта ОСОБА_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.07.2024 року №170-РС (ДСК) на посаду командира 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що з 15.07.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3000 гривень на місяць, шпк «молодший сержант», ВОС- 216182А. Наказом (по стройовій частині) №203 командира в/ч НОМЕР_1 від 15.07.2024 року покладено виплачувати сержанту ОСОБА_1 , відповідно до займаної посади, щомісячну премію у розмірі 505% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років. Фактів відзначення сержанта ОСОБА_1 за виявлені мужність та героїзм у відбитті збройної аґресії Російської Федерації державними нагородами та відзнаками, викладених у позовній заяві, військова частина НОМЕР_1 не заперечує. Разом з тим, листом Авдіївського міського суду Донецької області (вих. № №217/344/23/111/2024 від 01.04.2024 року) до військової частини НОМЕР_1 надійшла копія вироку від 21.12.2023 року та розпорядження відносно ОСОБА_1 , згідно яких він визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. - для виконання. Відповідно до вироку від 21.12.2023 року Авдіївського міського суду Донецької області (провадження №1-кп/217/66/2023): « ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України (в редакції станом на 04 листопада 2022 року), у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замість призначеного покарання, призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк два роки з відрахуванням в доход держави із суми його грошового забезпечення двадцяти відсотків». Таким чином, відрахування в доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення позивача, сержанта ОСОБА_1 , здійснюється на виконання рішення суду, на законній підставі та у відповідності із законодавством України. Переконання позивача у скоєнні проти нього фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 корупційних злочинів, незаконному заволодінні коштами його грошового забезпечення не мають під собою реальних підстав та матеріалами справ не доводяться.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024 року зазначена вище справа розподілена та 02.10.2024 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 07.10.2024 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки про доходи військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2024 року №4007/13/4897, яка видана сержанту ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 із грошового забезпечення позивача за період з січня 2024 року по вересень 2024 року утримано усього: 147 771,63 грн., підстава аліменти/стягнення.
Так, з даної довідки від 18.10.2024 року №4007/13/4897 вбачається наступне:
- січень 2024 року нараховано 123 949,23 грн., утримано: податки 0,00 грн., аліменти/стягнення 0,00 грн., до сплати 123 949,23 грн.;
- лютий 2024 року нараховано 123 949,23 грн., утримано: податки 0,00 грн., аліменти/стягнення 0,00 грн., до сплати 123 949,23 грн.;
- березень 2024 року нараховано 82 013,75 грн., утримано: податки 150,65 грн., аліменти/стягнення 16 372,62 грн., до сплати 65 490,48 грн.;
- квітень 2024 року нараховано 30 615,90 грн., утримано: податки 335,29 грн., аліменти/стягнення 6056,12 грн., до сплати 24 224,49 грн.;
- травень 2024 року нараховано 123 949,23 грн., утримано: податки 359,24 грн., аліменти/стягнення 24 718 грн., до сплати 98 871,99 грн.;
- червень 2024 року нараховано 123 949,23 грн., утримано: податки 359,24 грн., аліменти/стягнення 24 718 грн., до сплати 98 871,99 грн.;
- липень 2024 року нараховано 91 686,80 грн., утримано: податки 126,85 грн., аліменти/стягнення 18 311,99 грн., до сплати 73 247,96 грн.;
- серпень 2024 року нараховано 144 308,95 грн., утримано: податки 321,68 грн., аліменти/стягнення 28 797,45 грн., до сплати 115 189,82 грн.;
- вересень 2024 року нараховано 144 308,95 грн., утримано: податки 321,68 грн., аліменти/стягнення 28 797,45 грн., до сплати 115 189,82 грн.
Усього нараховано 988 731,27 грн., утримано: податки 1974,63 грн., аліменти/стягнення 147 771,63 грн., до сплати 838 985,01 грн.
З матеріалів справи убачається, що 05.07.2024 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано шлюб, про що 05.07.2024 року складено відповідний актовий запис №13, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (Серія НОМЕР_4 ).
23.08.2024 року позивачем на ім`я командира 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 подано рапорт, в якому останній просив клопотання командира у вирішенні питання щодо надання йому копій документів (судового рішення, вироку, виконавчого документа з вхідним номером) на підставі якого у позивача проводиться стягнення грошових коштів в розмірі 20% від грошового забезпечення.
Листом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за вих. №01-14/137/2024 від 28.08.2024 року ОСОБА_3 , дружині позивача повідомлено про те, що на її заяву від 27.08.2024 про надання інформації по справі Авдіївського міського суду Донецької області № 217/344/23, повідомляється наступне. Рішенням Вищої ради правосудця від 11.06.2024 № 1802/0/15-24 територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області змінено з 01.07.2024 шляхом її передачі до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Станом на 28.08.2024 судові справи Авдіївського міського суду Донецької області, які перебували у його провадженні і не були ним розглянуті по суті, у т.ч. справа № 217/344/23, за актом приймання-передавання справ і документів, форма якого затверджена Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України від 20.08.2019 № 814, або актом приймання-передавання справ і документів, форма якого затверджена Наказом Державної судової адміністрації України від 13.11.2023 № 524 «Про затвердження Рекомендацій на випадок надзвичайних ситуацій у разі неможливості здійснення правосудця чи інших функцій з об`єктивних причин», до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська не передавалися. У разі прийняття Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська вищезазначеної справи до свого провадження її учасники будуть повідомлені в порядку КПК України.
Як зазначив представник відповідача у відзиві на позовну заяву, на підставі наказу (по стройовій частині) №203 командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2024 року сержанта ОСОБА_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.07.2024 року №170-РС (ДСК) на посаду командира 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що з 15.07.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3000 гривень на місяць, шпк «молодший сержант», ВОС- 216182А. Наказом (по стройовій частині) №203 командира в/ч НОМЕР_1 від 15.07.2024 року покладено виплачувати сержанту ОСОБА_1 , відповідно до займаної посади, щомісячну премію у розмірі 505% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років. Фактів відзначення сержанта ОСОБА_1 за виявлені мужність та героїзм у відбитті збройної аґресії Російської Федерації державними нагородами та відзнаками, викладених у позовній заяві, військова частина НОМЕР_1 не заперечує. Разом з тим, листом Авдіївського міського суду Донецької області (вих. № №217/344/23/111/2024 від 01.04.2024 року) до військової частини НОМЕР_1 надійшла копія вироку від 21.12.2023 року та розпорядження відносно ОСОБА_1 , згідно яких він визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. - для виконання. Відповідно до вироку від 21.12.2023 року Авдіївського міського суду Донецької області (провадження №1-кп/217/66/2023): « ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України (в редакції станом на 04 листопада 2022 року), у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замість призначеного покарання, призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк два роки з відрахуванням в доход держави із суми його грошового забезпечення двадцяти відсотків». Таким чином, відрахування в доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення позивача, сержанта ОСОБА_1 , здійснюється на виконання рішення суду, на законній підставі та у відповідності із законодавством України.
Представником відповідача до відзиву на позовну заяву було долучено копію вироку Авдіївського міського суду Донецької області від 21.12.2023 року у справі №217/344/23.
Крім того, з тексту вироку Авдіївського міського суду Донецької області від 21.12.2023 року у справі №217/344/23 убачається, що:
«… ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України (в редакції станом на 04 листопада 2022 року), у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замість призначеного покарання, призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк два роки з відрахуванням в доход держави із суми його грошового забезпечення двадцяти відсотків.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Авдіївський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді…».

Вважаючи дії військової частини НОМЕР_1 протиправними та безпідставними щодо щомісячного відрахування у розмірі 20% із грошового забезпечення з 17.04.2024 року, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України, деяким іншим особам визначається відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до п. 2 розділу І названого Наказу № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних(бойових)дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого.

Таким чином, вказаним нормативно-правовим актом не визначено, що додаткова винагорода є грошовим забезпеченням, що не має постійного характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100 у редакції, яка діє на час вирішення спору).

Згідно з підпунктом «л» пункту 1 Порядку № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до абзаців першого-четвертого та сьомого пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку, матеріальна (грошова) допомога. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану.

Абзацами третім-п`ятим пункту 4 Порядку № 100 передбачено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору. Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період. Якщо період, за який нараховано премію чи іншу заохочувальну виплату, працівником відпрацьовано частково, під час обчислення середньої заробітної плати враховується сума у розмірі не більше фактично нарахованої суми премії чи іншої заохочувальної виплати.

Варто зазначити, що ст. 1 Кримінального кодексу України передбачено, що Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Ст. 2. Кримінального кодексу України визначені підстави кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до наведеної статті, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за те саме кримінальне правопорушення більше одного разу.

Ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України передбачено, що Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Як вже зазначено вище, з тексту вироку Авдіївського міського суду Донецької області від 21.12.2023 року у справі №217/344/23 убачається, що:

«… ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України (в редакції станом на 04 листопада 2022 року), у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замість призначеного покарання, призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк два роки з відрахуванням в доход держави із суми його грошового забезпечення двадцяти відсотків.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Авдіївський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді…».

Суд зазначає, що ст. 392 Кримінально-процесуального кодексу України визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Так, за приписами ст. 392 Кримінально-процесуального кодексу України:

1. В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

2. Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом приймається до уваги те, що листом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за вих. №01-14/137/2024 від 28.08.2024 року ОСОБА_3 , дружині позивача повідомлено про те, що на її заяву від 27.08.2024 про надання інформації по справі Авдіївського міського суду Донецької області № 217/344/23, повідомляється наступне. Рішенням Вищої ради правосудця від 11.06.2024 № 1802/0/15-24 територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області змінено з 01.07.2024 шляхом її передачі до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Станом на 28.08.2024 судові справи Авдіївського міського суду Донецької області, які перебували у його провадженні і не були ним розглянуті по суті, у т.ч. справа № 217/344/23, за актом приймання-передавання справ і документів, форма якого затверджена Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України від 20.08.2019 № 814, або актом приймання-передавання справ і документів, форма якого затверджена Наказом Державної судової адміністрації України від 13.11.2023 № 524 «Про затвердження Рекомендацій на випадок надзвичайних ситуацій у разі неможливості здійснення правосудця чи інших функцій з об`єктивних причин», до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська не передавалися. У разі прийняття Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська вищезазначеної справи до свого провадження її учасники будуть повідомлені в порядку КПК України.

Відповідно до довідки Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області від 28.08.2024 року №46452/25.14-46, останні видана видана ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) що проживає за адресою: АДРЕСА_1 в тім, що за результатами перевірки журналів обліку виконавчих проваджень, АСВП та інших облікових книг, станом на 28.08.2024 року відкриті виконавчі провадження по виконанню виконавчих документів про стягнення аліментів чи іншої заборгованості - на виконанні в Хмельницькому відділу держаної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не перебувають.

Листом Дніпровського апеляційного суду від 04.09.2024 року №04.4-59ЗГ/158/2024 дружині позивача ОСОБА_4 повідомлено про те, що її заява, що надійшла до Дніпровського апеляційного суду 04.09.2024 року та зареєстрована за вх. №11-36448, щодо кримінальної справи №217/344/23, розглянута. Відповідно до інформації, яка міститься в автоматизованій системі документообігу суду, кримінальна справа № 217/344/23 в провадженні Дніпровського апеляційного суду не перебувала та не перебуває.

Натомість, суд зазначає, що відповідно до інформації, яка міститься на сайті Судова влада України (https://court.gov.ua/fair/) наявна інформація про справу Авдіївського міського суду Донецької області за №217/344/23 на кримінальне провадження, 1-кп/217/66/2023 номер провадження, дата надходження 22.11.2023, суддя ОСОБА_5 , дата 21.12.2023, назва - Розглянуто. Рішення набрало законної сили 21.01.2024.

Так само відповідно до інформації Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115790647) наявна інформація про вирок Авдіївського міського суду Донецької області від 21.12.2023 року у справі №217/344/23 (Категорія справи №217/344/23, кримінальні справи (з 01.01.2019); кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення); Самовільне залишення військової частини або місця служби. Надіслано для оприлюднення: 21.12.2023. Зареєстровано: 21.12.2023. Забезпечено надання загального доступу: 22.12.2023. Дата набрання законної сили: 21.01.2024. Номер судового провадження: 1-кп/217/66/2023. Номер кримінального провадження в ЄРДР: 0001481.

При цьому, інформація щодо апеляційного оскарження вироку Авдіївського міського суду Донецької області від 21.12.2023 року у справі №217/344/23 ОСОБА_1 або його представником так і військовою частиною НОМЕР_1 як на сайті Судова влада України так і на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень на момент прийняття судового рішення у даній справі відсутня.

Варто зазначити, що ч. 2 ст. 58 Кримінального кодексу України встановлено, що із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що відповідач, здійснивши відрахування з усіх видів грошового забезпечення позивача на підставі вироку Авдіївського міського суду Донецької області від 21.12.2023 року у справі №217/344/23, у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник