Справа № 320/20577/24
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Костюк Л.О.,

суддів Бужак Н.П., Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року (прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику), м. Київ, дата складання повного тексту - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФ в м.Києві), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі-третя особа, ГУ ДКС України в м.Києві), в якому просив:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі в сумі в сумі 13 545,70 (тринадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 70 копійок згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 11.09.2023.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на вимогу положень п. 15-2 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі-Порядок №1740, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), не надано доказів про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, зокрема, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Проте, квартира АДРЕСА_1 є житлом, яке придбано позивачем вперше, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.10.2023 року №348995151, яка була долучена до позовної заяви, однак, не досліджена судом. Позивач вважав, що ним надано достатню кількість доказів, що підтверджують придбавання житла вперше, та він є особою 2003 року народження, що в силу його віку підтверджує неможливість участі в приватизації державного житлового фонду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 14.11.2024.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФ в м.Києві просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Свою позицію обґрунтовує тим, що звільнення покупця від сплати збору на обов?язкове державне пенсійне страхування на підставі підпунктів «в» або «г» пункту 152 Порядку №1740 можливе за умови наявності зазначених у цих підпунктах інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов?язкове державне пенсійне страхування. При цьому обов?язок надання нотаріусу необхідних відомостей та документів інформації, відомостей, довідок, що необхідні для звільнення від сплати збору, покладається на покупця. Отже, позивач, сплативши збір на обов?язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, не скористався правом, яке дозволяє звільнення від сплати останнього на підставі Порядку №1740.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Крім того, суд вважає за необхідне, попри те, що визначений ст. 309 КАС України шістдесятиденний строк спливає, продовжити строк розгляду апеляційної скарги, так як більший термін вирішення спору у цьому випадку буде розумний і збільшення часу розгляду справи дасть можливість всебічно повно та об`єктивно розглянути усі обставини справи та призведе до справедливого вирішення наявного між сторонами спору із дотриманням принципів адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 12.09.2023 ОСОБА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 12.09.2023, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікольською-Пукас А.В., зареєстрованого в реєстрі за №779, придбано у власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48,80 кв. м. (а.с. 14-15).

Позивачем згідно платіжної інструкції від 11.09.2023 № 0.0..1 було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості придбаного житла в сумі 13 545,70 (тринадцять тисяч п??ятсот сорок п?ять) гривень 70 копійок (а.с. 5).

03.10.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про винесення подання про повернення помилково сплачених коштів у сумі 13 545,70 (тринадцять тисяч п?ятсот сорок п?ять) гривень 70 копійок (а.с. 16-17).

Відповідач листом №2600-0603-8/206776 від 23.10.2023 повідомив, що документи надані ОСОБА_1 , є неповними і не свідчать про придбання житла вперше, відповідно не можна зробити висновку про помилковість сплати цього збору при посвідченні договору. Разом з тим, умовою звільнення особи від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Порядку №1740, з урахуванням змін і доповнень, внесених Постановою №866, є серед іншого те, що особа не набувала права власності на житло шляхом приватизації, що підтверджується даними про невикористання житлових чеків для приватизації.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 45 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 1, 4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740, постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій положень», положень Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 25.09.2013 № 1650/24182, Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету», суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на неподання позивачем всіх передбачених чинним законодавством документів.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій на виконання Закону регулює - Порядок №1740, із змінами, які внесені постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», яка набрала чинності 26.09.2020 (далі - Постанова №866).

Згідно з п. п. 15-2, 15-3 Порядку №1740 (у редакції Постанови №866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо, зокрема:

- право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (пп. «б»);

- особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року) (пп. «в»);

- особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (пп. «г»).

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів наголошує, що аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що з 26.09.2020 визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше, не сплачує збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.

У зазначених положеннях пункту 15-2 Порядку №1740 (в редакції Постанови №866) деталізовано зміст поняття «придбаває житло вперше», яке необхідно розуміти так, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі в результаті приватизації.

З огляду на наведене під час вирішення питання чи є операція купівлі-продажу житла об`єктом сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, термін «придбавання майна» треба використовувати як такий, що охоплює (включає) не лише оплатне набуття права власності на певний об`єкт, а і його безоплатну приватизацію.

Із змісту пункту 15-2 Порядку №1740 вбачається, що з 26.09.2020 фізична особа звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, якщо подає нотаріусу заяву про те, що вона не має та не набула права власності на житло, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність зареєстрованого права власності на житло, а також дані невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 15-3 Порядку №1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Колегія суддів наголошує, що якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі використати його вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку №1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №280/9714/20.

У розрізі наведеного колегія суддів критично оцінює доводи позивача про те, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки позивачем не виконано вимогу положень п. 15-2 Порядку №1740 та не надано доказів про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.

Також судова колегія критично оцінює посилання позивача на постанови Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі №819/830/17, від 04 квітня 2019 року у справі №819/1553/17, від 02 квітня 2019 року у справі №819/806/17, від 23 квітня 2019 року у справі №802/1566/17- а, оскільки вказаний висновок суду касаційної інстанції є нерелевантним щодо спірних правовідносин у зв`язку із зміною їх правового регулювання, а саме прийняття Постанови №866.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

У рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10.06.2010 надано офіційне тлумачення ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з яким, зокрема, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Судова колегія звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 виконав вимоги підпункту «в» пункту 15-2 Порядку №1740 щодо подання нотаріусу при посвідченні договору купівлі-продажу квартири відповідної заяви та документів, у тому числі документів, які підтверджують не використання останньою житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. При цьому законодавець не пов`язує дату народження заявника з відсутністю в нього обов`язку надати документи перелік яких наведений у Порядку №1740, у тому числі щодо невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.

Колегія суддів наголошує на тому, що вказані документи не були надані позивачем чи його адвокатом ні підчас звернення до відповідача із заявою про повернення збору, ні до суду першої інстанції. Щодо подання до суду апеляційної інстанції довідки №123.40/0191-14/248 АТ «Державний ощадний банк України», в якій вказано, що ОСОБА_1 не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_3 , колегія судді зазначає, що надання довідки до суду апеляційної інстанції не впливає на правильність прийнятого ГУ ПФ в м.Києві рішення, оскільки цей документ відповідачу позивачем не надавався.

Таким чином, за відсутності подання позивачем документів, визначених пунктом 15-2 Порядку №1740 у редакції Постанови №866, колегія суддів констатує не виконання ОСОБА_1 вимог, необхідних для повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна, а тому, на переконання колегії суддів, є правомірною відмова ГУ ПФ в м. Києві у формуванні та направленні до ГУ ДКС у м. Києві подання щодо повернення позивачу суми помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 13 545,70 грн, сплаченого згідно платіжної інструкції від 11.09.2023 №0.0..1.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у вже зазначеній вище постанові Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №280/9714/20.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Водночас, колегія суддів зауважує, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до ГУ ПФ в м. Києві із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 13 545,70 грн, виконавши вимоги п. 15-2 Порядку №1740 в редакції Постанови №866 в частині надання довідки про невикористання житлових чеків або їх залишок.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Л.О. Костюк

Судді Н.П. Бужак

І.О. Грибан

Повний текст постанови складено 05 грудня 2024 року.