Справа № 160/24028/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача-2: Військової частини НОМЕР_3 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору про визнання протиправних дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
18 вересня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про усунення недоліків позовної заяви. З урахуванням цієї заяви позивач просить суд:
- визнати протиправними дії представників ІНФОРМАЦІЯ_1 (з адміністративно-господарської діяльності), в частині надання неналежної оцінки повідомленню ОСОБА_1 від 02.08.2024 р. про його майбутнє бронювання та відправлення 06.08.2024 р. до військової частини НОМЕР_3 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_3 про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , солдата ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ВОС НОМЕР_5 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність дій відповідачів щодо мобілізації позивача. Позивач зазначає, що його мобілізацією є протиправною з огляду на обставини щодо його бронювання роботодавцем.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року витребувано повторно докази у справі.
23 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача-2 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-2 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 232 від 06.08.2024р. відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» солдата ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Постановляючи наказ про зарахування позивача до списків частини діяв виключно в межах своїх повноважень, та правові підстави для скасування такого наказу, як і підстави для зобов`язання виключити останнього зі списків військової частини - відсутні. Окрім того, до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів, що позивач надавав відповідачу № 1 докази на підтвердження наявного в нього права на відстрочку від мобілізації
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року продовжено відповідачу-2 строк на подання відзиву та прийнято поданий відзив.
25 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від представника відповідача-2 в підсистемі «Електронний Суд». До клопотання додано докази направлення відзиву іншим учасникам справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року продовжено відповідачу-1 строк на подання відзиву та прийнято поданий відзив.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Наказом відповідача-1 від 05.08.2024 року №371 позивача призвано та направлено 05.08.2024 року для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період. За п. 1.3. цього наказу знято військовослужбовця запасу з військового обліку.
Наказом відповідача-2 від 06.08.2024 року №232 позивача з 06.08.2024 року як прибулого з ТЦК та СП для комплектування навчальних батальйонів школи індивідуальної підготовки відповідача-2 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Згідно наданого позивачем витягу з військово-облікового документу в електронній формі («Резерв+») станом на 06.08.2024 року йому оформлено бронювання до 06.08.2025 року.
Наказом відповідача-2 від 16.09.2024 року №275 позивача виключено зі списків особового складу з 16.09.2024 року як вибулого для подальшого проходження військової служби.
Вважаючи дії відповідачів в частині надання неналежної оцінки повідомленню ОСОБА_1 від 02.08.2024 р. про його майбутнє бронювання та відправлення 06.08.2024 р. до військової частини НОМЕР_3 протиправним та наказ відповідача-2 від 06.08.2024 року протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Воєнний стан в Україні був уведений указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Цей указ затверджений Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX.
Надалі воєнний стан був неодноразово продовжений указами Президента України строком на 90 діб і Верховна Рада України щоразу їх затверджувала відповідними законами.
Крім цього, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 оголошена загальна мобілізація упродовж 90 діб. Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався на 90 діб. Укази Президента України про мобілізацію щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.
У цій справі позивач був призваний на військову службу під час мобілізації у період дії воєнного стану.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає:
підготовку громадян до військової служби;
взяття громадян на військовий облік;
прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу;
проходження військової служби;
виконання військового обов`язку в запасі;
проходження служби у військовому резерві;
дотримання правил військового обліку.
За ч. 9 ст. 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Частиною першою ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Системний і буквальний способи тлумачення наведених норм дають підстави для висновку про те, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та звільнення з військової служби під час мобілізації є різними поняттями і ґрунтуються на положеннях різних інститутів військового права.
За колом осіб бронювання стосується тільки військовозобов`язаних і є для них підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Отже, за змістом і метою бронювання військовозобов`язаних осіб не стосується правовідносин, пов`язаних зі звільненням військовослужбовців із військової служби.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.05.2023 року у справі №260/1851/22.
За обставин цієї справи позивача 05.08.2024 року призвано на військову службу, а 06.08.2024 року заброньовано, докази бронювання станом на дату призову позивача відсутні, позивачем ця обставина не стверджувалася.
Як наслідок, позивача було мобілізовано на загальних підставах.
Щодо доводів позивача про те, що відповідач-1 не надав належної оцінки повідомленню позивача про його майбутнє бронювання суд зазначає, що законодавством не передбачено зупинення процедури призову на військову службу, в т.ч. з підстав оформлення особі бронювання. Як наслідок, відповідач-1 не мав правових підстав зупинити (за змістом) призов позивача для очікування результатів його бронювання. Не є таке правозастосування і розумним, оскільки фактично йдеться про виключення особи з-під дії правового регулювання положень законодавства щодо мобілізації за її заявою та на невизначений період часу, без жодних гарантій щодо настання визначеного правового результату.
Сама по собі належність підприємства-роботодавця до таких, що мають важливе значення для національної економіки, наявність статусу критичного за замовчуванням не впливає на правовий статут його працівників, натомість є лише передумовою для бронювання таких працівників, що вже матиме юридичне значення для працівників такого підприємства.
Отже, оскільки станом на момент призову позивач заброньований не був, відповідні докази у розпорядженні відповідача-1 не перебували та перебувати не могли, мобілізація позивача є правомірною. При цьому факт бронювання особи після того, як вона втратила статус військовозобов`язаного і набула статус військовослужбовця, не свідчить про протиправність її призову на військову службу.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні. При цьому суд зауважує, що сума 484,48 є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу за його клопотанням у відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки при поданні позовної заяви через підсистему «Електронний Суд» згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача-2: Військової частини НОМЕР_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ БЕРДС» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко