Справа № 347/2513/24
Суддя: КІЦУЛА Ю. С.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/2513/24
Провадження № 2-а/347/45/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №6956 від 30.09.2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В обґрунтування позову посилався на те, що відносно нього винесено постанову про адміністративне правопорушення №6956 від 30.09.2024 року за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП.

Позивач вважає дії відповідача щодо винесеної постанови незаконними, а саму постанову протиправної, і такою, що підлягає до скасування, оскільки в порушення вимог статті 283 КУпАП викладені у оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсним обставинам справи.

Позивач ствердив, що 29.09.2024 року не відмовлявся проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до проходження військової служби під час мобілізації військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 , а зазначив, що пройде ВЛК за місцем реєстрації проживання та перебування на військовому обліку, тобто у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після цього 29.09.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 невідомі особи під погрозами застосування насильства з його слів заповнили уже підписану начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 повістку без №, у якій зазначено, що йому належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 АДРЕСА_1 , - 30.09.2024 року о 09.00 год. для уточнення військово-облікових даних.

Позивач ствердив, що вручена йому повістка, не відповідає вимогам ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки: на час її заповнення невідомими особами (не начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на ній уже був наявний його підпис та відтиск печатки ІНФОРМАЦІЯ_6 ; на ній був відсутній реєстраційний номер повістки; немає роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Після отримання даної «повістки» та через неправомірні дії невідомих позивачу працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 погіршилося його здоров`я і він звернувся за медичною допомогою до КНП «Яблунівська ЦРЛ», де його госпіталізували до терапевтичного відділення з діагнозом: гіпертонічний криз, ускладнений носовою кровотечою. Гіпертонічна хвороба І ст., 2 ст., ризик II (помірний), де станом на 30.09.2024 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні. Викладене підтверджується копією довідки КНП «Яблунівська районна лікарня» Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області №379 від 01.10.2024 року.

За таких обставин, позивач ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутня об`єктивна сторона інкримінованого йому складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що полягає у відмові від проходження ВЛК.

З цих підстав, оскаржувану постанову ОСОБА_1 просив скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити, вирішити питання судових витрат.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача вимоги позову категорично заперечив. Ствердив, що 29.09.2024 року командиром відділення військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 сержантом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 1/144 та № 1/145.

Згідно протоколу № 1/144, 29.09.2024 року гр. ОСОБА_1 , відмовився пройти медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_9 , чим порушив вимоги абз.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 4 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 р.

Згідно протоколу № 1/145, 29.09.2024 року, під час перевірки облікових даних гр. ОСОБА_1 було виявлено розбіжності та неточні дані, а саме встановлено, що гр. ОСОБА_1 не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_6 та відповідно не уточнив свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або в ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим порушив абз.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 р.

Громадянином ОСОБА_1 вчинено два адміністративні правопорушення в особливий період. Від підписання протоколів про адміністративне правопорушення №1/144 та №1/145 та отримання другого примірника ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків. Також, ОСОБА_1 доведено, що розгляд справи відбудеться о 9 год 00 хв. 30.09.2024 р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . 30.09.2024 р. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув.

30.09.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову № 6956 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП за відсутності ОСОБА_1 та за наявними матеріалами в справі. За результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 постановив накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 25500 гривень.

03.10.2024 року копію постанови №6956 надіслано засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , дану постанову ОСОБА_1 отримав 10.10.2024 р. особисто, що підтверджується повідомленням про вручення, яке долучено до матеріалів справи.

Щодо тверджень позивача, про те, що він не відмовлявся проходити ВЛК, то представник відповідача зазначив, що направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз.4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Аналізуючи вищенаведені норми, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

У зв`язку з відмовою від проходження ВЛК ОСОБА_1 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 було складено акт відмови від проходження ВЛК 29.09.2024 р., який долучено до матеріалів справи. Доводи позивача про те, що він відмовився від проходження ВЛК у зв`язку з бажанням проходити медичний огляд за місцем перебування на військовому обліку є одним із способів ухилення від такого обов`язку, оскільки ОСОБА_1 і по сьогоднішній день не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних і в тому числі для проходження ВЛК, чим ігнорував свій прямий обов`язок як військовозобов`язаного та вимоги врученої йому 29.09.2024 року повістки про необхідність 30.09.2024 р. прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних.

Щодо тверджень позивача про невідповідність повістки вимогам закону, то представник відповідача зазначив, що згідно ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

ОСОБА_1 не виконав вище зазначені вимоги, не повідомляв про причини неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надав документів які б підтверджували поважність причин неприбуття і по сьогоднішній день так і не прибув для уточнення облікових даних.

Також представник відповідача зазначив, що факт неприбуття ОСОБА_1 по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 не є предметом позову та не входить до складу адміністративних правопорушень, які викладено в постанові начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 6956 від 30.09.2024 року.

Щодо не оновлення даних позивачем, то представник відповідача зазначив, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2024 № 2102-ІХ, в Україні з 24.02.2024 введено воєнний стан, який діє по теперішній час.Метою прийняття Закону № 363 З-IX було удосконалення процедур мобілізації, питань проходження військової служби, а також функціонування військових формувань, у т.ч. тих, на яких покладені мобілізаційні функції.

Введення Законом № 3633-ІХ обов`язку щодо оновлення кожним військовозобов`язаним своїх персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності цим законом, мало на меті удосконалення та, в першу чергу, полегшення роботи ІНФОРМАЦІЯ_6 , на які покладено функції, зокрема, з обліку військовозобов`язаних, проведення їх медичних оглядів та призову на військову службу. Самостійне оновлення військовозобов`язаним своїх персональних даних забезпечує ефективне функціонування системи військового обліку та значно економить дорогоцінний час працівників ТЦК, який останні змушенні витрачати на розшук військовозобов`язаних, уточнення їх даних, замість того, щоб витрачати зусилля на виконання інших функцій покликаних забезпечити ефективну обороноздатність держави.

При цьому, військовозобов`язаним було забезпечено можливість використання кількох варіантів оновлення своїх персональних даних на вибір, у т.ч. і через електронний кабінет, що взагалі не потребує відвідання державних установ.

Крім того, як було зазначено вище, військовозобов`язаним було надано можливість оновити персональні данні не відвідуючи будь-які державні або комунальні установи, а саме через електронний кабінет, позивачем не надано доказів того, що ним вживалися заходи щодо такого способу оновлення персональних даних і які були безуспішні в силу тих, чи інших причин.

В оскаржуваній постанові чітко зазначено строки уточнення даних. У абз.1 обставин правопорушення оскаржуваної постанови зазначається, що ОСОБА_1 не уточнив свої облікові та інші персональні дані протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України № 3633-ІХ від 11.04.2024 р.

При розгляді даної справи не застосовувалась примітка у статті 210 КУпАП про те, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки примітка до статті 210 КУпАП не може бути застосовано в даному випадку, чинне законодавство зобов`язувало саме військовозобов`язаного вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного.

Під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення також здійснено перевірку уточнення/не уточнення даних ОСОБА_1 . Згідно витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» про уточнення/не уточнення даних від 30.09.2024 року, яку здійснено оператором відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдат запасу солдатом З. Ясельським встановлено, що в реєстрі відсутня інформація про уточнення своїх персональних та інших облікових даних ОСОБА_1 . Витяг долучено до матеріалів справи.

Позивач посилається на той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_10 має можливість отримати його персональні дані шляхом взаємодіє з іншими інформаційно- комунікаційними системами та реєстрами, однак жодна із баз даних до яких має доступ ІНФОРМАЦІЯ_6 не містить інформації про фактичне місцепроживання, актуальні номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти, окрімвже наявної такої інформації в реєстрі, яку надали військовозобов`язані,призовники, резервісти.

Отже, позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних не скористався, порушив правила військового обліку, які визначені ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 Порядку про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий, затвердженого постановою КМУ за № 560 від 16.05.2024р., прикінцеві та перехідні положення Закону 3633-ІХ, якими визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Позивач ОСОБА_1 по справі не уточнив свої персональні та інші облікові дані жодним з указаних способів, при тому, що мав такий обов`язок, у позовній заяві ОСОБА_1 не заперечує даний факт.

Факт не уточнення даних підтверджується доданими до матеріалів справи витягами з реєстру «Оберіг».

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відтак, позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних не скористався, порушив правила військового обліку, які визначені ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 Порядку про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий, затвердженого постановою КМУ за № 560 від 16.05.2024р., прикінцеві та перехідні положення Закону 3633-ІХ, якими визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Отже, постановляючи оскаржувану постанову, представник відповідача вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв правомірно та у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З цих підстав, в задоволенні позову просив відмовити повністю.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 24.10.2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року поновлено строк на оскарження постанови, відкрито провадження по адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року витребувано докази, щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 виданого Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 06.05.2003 року. Зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 (а.с.17).

Згідно копії постанови №6956 від 30.09.2024 року, ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він, будучи військовозобов?язаним, проігнорував виконання обов?язку, покладеного на нього відповідними правовими нормами, жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних не скористався, порушив правила військового обліку і вчинив порушення законодавства про військовий обов?язок і військову службу. В зв?язку із цим, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. (а.с.41).

Копією поштового конверта адресованого позивачу ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 і трекінгу перевірки поштового відправлення, копію оскаржуваної постанови позивач отримав особисто 11.10.2024 року (а.с.42, 43), що підтверджує факт поважності пропуску позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом та є підставою для його поновлення.

Відповідно до копії повістки № б/н від 29.09.2024 року, позивача ОСОБА_1 повідомлено, що йому належить з?явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.09.2024 року о 09:00 год. для уточнення військово-облікових даних (а.с.44).

Згідно копії довідки №379 від 01.10.2024 року виданої КНП «Яблунівська РЛ» Яблунівської селищної ради, позивач ОСОБА_1 дійсно знаходиться на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Яблунівська РЛ» з 29.09.2024 року по даний час (історія хвороби №1748), діагноз: гіпертонічний криз, ускладнений носовою кровотечею, гіпертонічна хвороба І ст., 2ст. ризик ІІ (помірний) (а.с.45).

ІНФОРМАЦІЯ_10 на виконання ухвали суду від 06.11.2024 року про витребування доказів щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, було надано копію Справи №483 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, в матеріалах якої містились наступні документи:

- копія протоколу №1/145 від 29.09.2024 року складеного ком. відділення ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_2 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 29.09.2024 року о 14:00 год. був доставлений до Обласного об?єднаного мобілізаційного центру ( АДРЕСА_1 ) для проходження військово-лікарської комісії, де під час перевірки гр.. ОСОБА_1 та звірки облікових даних з даними АІТС «Оберіг» було виявлено розбіжності та неточності, а саме, даний громадянин не з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 та відповідно не уточнив протягом указаного законом строку свої персональні дані, чим порушив абз.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов?язок і військову службу» та пп.10-1 п.1 Правил військового обліку затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року, вчинивши правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. Правопорушення вчинене в особливий період (воєнний стан). Також, у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 30.09.2024 року о 09:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копія Аркушу щодо доведення статей 210, 210-1 КУпАП та с.336 КК України, в якому зазначено «від підпису відмовився», що засвідчено підписами трьох представників ТЦК;

- копія витягу відомостей щодо ОСОБА_1 ;

- копія протоколу №1/144 від 29.09.2024 року складеного ком. відділення ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_2 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 29.09.2024 року о 11:35 год. відмовився пройти медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 ( АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги абз.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.4 Правил військового обліку затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року, вчинивши правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП;

- копія Акта про відмову від проходження військово-лікарської комісії від 29.09.2024 року;

- копія направлення на медичний огляд ВЛК з метою встановлення придатності за станом здоров?я до проходження військової служби солдата запасу ОСОБА_1 за №3632 від 29.09.2024 року;

- копія картки обстеження та медичного огляду щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ;

- копія супровідного листа за №7813 від 31.10.2024 року про направлення начальнику Косівського відділу ДВС постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;

- копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення;

- копія витягу даних відносно ОСОБА_1 від 30.09.2024 р., яку здійснено оператором відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдат запасу солдатом ОСОБА_4 ;

- копія постанови від 30.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 25500 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 3 статті 288 КУпАП передбачено, що оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

В преамбулі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі № 3633-ІХ) визначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Метою прийняття Закону № 3633-ІХ було удосконалення процедур мобілізації, питань проходження військової служби, а також функціонування військових формувань, у тому числі тих, на яких покладені мобілізаційні функції.

Введення Законом № 3633-ІХ обов`язку щодо оновлення кожним військовозобов`язаним своїх персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності цим законом, мало на меті удосконалення та, в першу чергу, полегшення роботи Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК), на які покладено функції, зокрема, з обліку військовозобов`язаних, проведення їх медичних оглядів та призову на військову службу. Самостійне оновлення військовозобов`язаним своїх персональних даних забезпечує ефективне функціонування системи військового обліку та значно економить дорогоцінний час працівників ТЦК, який останні змушенні витрачати на розшук військовозобов`язаних, уточнення їх даних, замість того, щоб витрачати зусилля на виконання інших функцій покликаних забезпечити ефективну обороноздатність держави.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, враховуючи вимоги зазначеного абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абз. 2-6, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: - уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); - виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024, який набув чинності 18 травня 2024 року.

Відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління, військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядок), який набрав чинності 05.01.2023.

Відповідно до п.4 Порядку завданнями військового обліку є, зокрема, своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; забезпечення контролю за станом військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку; забезпечення громадян України інформацією щодо виконання ними військового обов`язку.

При цьому, військовозобов`язаним було забезпечено можливість використання кількох варіантів оновлення своїх персональних даних на вибір, у тому числі і через електронний кабінет, що взагалі не потребує відвідання державних установ.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що протокол про адміністративне правопорушення № 1/145 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.09.2024 року та постанова №6956 від 30.09.2024 року відповідають вимогам законодавства, оскільки містять всі елементи, що повинні міститися в протоколі та постанові відповідно до ст. 256, 283 КУпАП.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, не оновив свої персональні дані військовозобов`язаного до 16 липня 2024 року, як це було визначено вказаними вище нормативними актами жодним з передбачених законом способів.

Крім того, ОСОБА_1 не надав суду жодних належних, допустимих доказів того, що він визнаний непридатним/обмежено придатним до військової служби чи є заброньованим в установленому законом порядку, що давало б йому законні підстави не оновлювати свої персональні дані.

Згідно, копії облікової картки ОСОБА_1 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_14 , а з 22.08.2024 року перебуває у розшуку. Згідно витягу з реєстру «Оберіг» інформація про ОСОБА_1 відсутня.

Більше того, навіть на час розгляду справи, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів того, що він оновив свої персональні дані про перебування на військовому обліку.

Що стосується покликання позивача, на примітку ст. 210 КУпАП, то такі на переконання суду є неспроможними з огляду на таке.

Так, приміткою у статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Однак, примітка до статті 210 КУпАП не може бути застосована в даному випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

При цьому суд звертає увагу, що жодна з вищезазначених баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти, тощо.

Позивач ОСОБА_1 , просто проігнорував виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних не скористався, порушив правила військового обліку і вчинив порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу.

Будь яких доказів того, що позивач намагався уточнити такі дані, прибувши особисто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи зареєструвався за допомогою електронної черги, тощо, не надав.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2024 № 2102-IX, в Україні з 24.02.2024 введено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Захист Вітчизни є обов`язком кожного громадянина України. І обов`язок громадянина, по захисту батьківщини, не зводиться лише виключно до вступу на військову службу або іншої участі у військових формуваннях. Такий захист може проявлятися і в інших формах, як то фінансова допомога, волонтерська діяльність, допомога за професійним профілем або шляхом надання будь-яких послуг тощо.

І найменше, що може вчинити кожен громадянин України, це неухильне дотримання чинного законодавства, яке приймається з метою регулювання питань мобілізації, проходження військової служби та інших питань покликаних забезпечити ефективне функціонування державних інституцій, які здійснюють захист суверенітету України.

За таких обставин, постановляючи оскаржувану постанову, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Що стосується покликання позивача, на неправомірність складення протоколу щодо його відмови від проходження ВЛК, то суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Відповідно до п.6.2 розділу VI Положення на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз.4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Аналізуючи вищенаведені норми, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

До протоколу № 1/144 від 29.09.2024 року додано акт про відмову від проходження військо-лікарської комісії від 29.09.2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, в графі мотиви, зазначено «особисті причини». Вказаний акт. Вказаний акт та протокол суду у сумніву не викликають. Даних про те, що ОСОБА_1 пройшов після вказаного протоколу ВЛК, позивач не надав, а матеріали справи такої інформації не містять.

Оцінюючи доводи позивача з приводу порушення процедури розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом із тим, при складанні протоколу щодо позивача останнього повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, роз`яснено його права та обов`язки, а тому його неявка у день винесення постанови не перешкоджала розгляду справи.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності позивача. Також у протоколі була зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення та місце її проведення, тобто позивачу було відомо про дату, час та місце розгляду справи. Протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні відомості. При цьому позивач, будь яких застережень не зробив, клопотань не заявляв.

Що стосується наданої позивачем копії довідки про перебування на стаціонарному лікуванні, то суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак надаючи вказану довідку суду, позивач ОСОБА_1 не надав будь яких доказів того, що повідомляв відповідача про неможливість своєї явки для розгляду справи, як і не надав будь яких доказів того, що позивач ОСОБА_1 подавав відповідні клопотання відповідачу та необхідність відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставними і необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Разом з тим, суд зазначає, що санкція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, проте на позивача був накладений максимальний штраф у розмірі 25 500 грн.

Згідно ч.1 ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності,чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на час винесення оскаржуваної постанови посадова особа відповідача не врахувала попередню поведінку позивача, та притягнула його до адміністративної відповідальності із застосуванням максимального штрафу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС Україниза наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд змінює захід стягнення, визначений у постанові про адміністративне правопорушення №6956 від 30.09.2024 року, з накладенням на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, оскільки позов задоволено частково лише в частині зміни заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення судові витрати за розгляд даного позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, визначений у постанові про адміністративне правопорушення № 6956 від 30.09.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2024 року.

Суддя Ю. С. Кіцула