Справа № 569/14430/24
Суддя: Ковальов І. М.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління поліції в Рівненській області (відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області), третя особа на стороні відповідача поліцейський СРПП ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області сержанта поліції ОСОБА_2 про поновлення строку на звернення до суду, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до Головного управління поліції в Рівненській області про поновлення строку на звернення до суду, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення звернувся ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2024 року залучено поліцейського СРПП ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області сержанта поліції ОСОБА_3 до участі у даній справі.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та поновити процесуальний строк на оскарження постанови серії ЕГА №149812 по справі про адміністративне правопорушення поліцейського відділення №1 (м.Рівне) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Степанець В.П. від 22.06.2024 року; скасувати постанову серії ЕГА №149812 по справі про адміністративне правопорушення поліцейського відділення №1 (м.Рівне) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Степанець В.П. від 22.06.2024 року

В судовому засіданні представник відповідача Головного управління поліції в Рівненській області (відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області) заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

В судовому засіданні третя особа поліцейський СРПП ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області сержант поліції ОСОБА_4 просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову позивача.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач копію оскаржуваної постанови від 22 червня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП отримав особисто у поштовому відділенні 01 серпня 2024 року. До Рівненського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом позивач звернувся 05 серпня 2024 року, а тому у даному випадку позивачем не було пропущено процесуального строку на звернення до суду.

Судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови по справі про адміністративне правопорушення ЕГА №1469812 від 22 червня 2024 року винесеної поліцейським відділення поліції №1 (м.Рівне) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області сержантом поліції Степанцем В.П., 22 червня 2024 року АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебуваючи в п`яному вигляді здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме зателефонував на лінію 102 та повідомив про те, що в нього виник словесний конфлікт з невідомими особами, хоча насправді такого факту не було. Ураховуючи, що гр-нин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП. Постановив: притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено ті обставини, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення виходячи з наступного.

Стаття 183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань та тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що 22 червня 2024 року він перебував у с.Нова Любомирка біля магазину по вулиці Слікатників. У нього стався конфлікт з двома невідомими особами, який переніс у бійку, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження. В подальшому він викликав медичну допомогу, після приїзду яких йому було надано первинну медичну допомогу (змито кров з обличчя, поставлено укол обезболюючих препаратів, виміряно тиск, кардіограма та ін.). Після надання медичної допомоги, медичний працівник, а саме лікар швидкої зателефонував в поліцію, оскільки, як йому повідомили на місці, лікар зобов`язаний повідомити поліцію про інцидент та факти отримання особами тілесних ушкоджень. Приблизно через 30 хв. після виклику лікарем поліції, останні приїхали на місце події. Особисто він ніяких порушень не допускав, його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення немає, а тому вважає оскаржувану постанову незаконною та просить суд її скасувати.

Пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за позовом. Справа «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року серія А, №18, сс17-18, пп.35-36.

Також суд позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З оглянутих в судовому засіданні відеоматеріалів, наданих представником відповідача до відзиву, було встановлено факт спілкування позивача з працівниками поліції 22 червня 2024 року, під час якого ОСОБА_1 вимагав прийняти заяву про подію, яка мала місце з його слів. При цьому, особисто сам позивач не виявляв бажання писати будь-які заяви чи пояснення, мотивуючи це тим, що це є обов`язок не його, а працівників поліції. Крім того, з даного відеозапису вбачається, що інших учасників події, а саме будь-яких невстановлених осіб або лікарів швидкої допомоги не було.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження. Зокрема, позивачем не було долучено інформації про виклик поліції саме лікарем швидкої допомоги (як він зазначив в адміністративному позові та у судовому засіданні), а не саме ним особисто та не було заявлено клопотання про витребування вказаної інформації. Також, позивач не надав суду медичної довідки, якою б було підтверджено факт отримання позивачем тілесних ушкоджень саме 22 червня 2024 року.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід звернути увагу, на те, що хоча КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Тому, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що поліцейським було детально з`ясовано всі обставини справи, належним чином було роз`яснено позивачу його процесуальні права, якими позивач скористався, встановлено факт наявності в діях позивача адміністративного правопорушення, що відображено на оглянутому відеодиску та не спростовано самим позивачем, тому суд вважає, що з цих підстав у задоволенні позову позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,19,77,241-246,255,295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління поліції в Рівненській області (відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області), третя особа на стороні відповідача поліцейський СРПП ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області сержанта поліції В.Степанець про поновлення строку на звернення до суду, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

Відповідач: Головне управління поліції в Рівненській області (відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області), м.Рівне, вул.П.Могили, 41

Третя особа: поліцейський СРПП ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області сержант поліції В.Степанець, м.Рівне, вул.П.Могили, 41

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов