Справа № 138/3484/24
Суддя: Київська Т. Б.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/3484/24
Провадження №:2-а/138/34/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Київська Т.Б., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та скасування протоколу про адміністративне затримання,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 представник позивача звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправним його затримання, яке відбулось 28.11.2024, а також скасувати протокол №МВН 000017 про адміністративне затримання від 28.11.2024.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням владно-управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Разом з тим, протокол про адміністративне затримання є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка є предметом оцінки суду як доказ неправомірності затримання особи та правильність складання якого перевіряється при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що оскаржувані позивачем дії відповідача є саме вказаними вище процесуальними діями, які підлягають оцінюванню на відповідність їх закону лише в контексті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обґрунтованість вжитого заходу у виді затримання, дотримання порядку їх проведення. В сукупності оцінка таких дій є одним з критеріїв законності притягнення в подальшому особи до відповідальності.

Таким чином, розгляд питання правомірності рішень та дій відповідача під час складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне затримання в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду у сукупності з іншими доказами, не дозволяє ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до відповідальності, що не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі №712/7385/17 та від 22 січня 2020 року у справі №2-а/489/7/2016, що оскаржувані позивачем рішення та дії відповідачів не є рішенням суб`єкта владних повноважень, за яким виникають негативні наслідки для особи в частині притягнення його в подальшому до адміністративної відповідальності, а тому не підпадають під визначення рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки зазначений спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі № 553/2145/16-а.

Крім того, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Зазначена правова позиція також відображена у постановах від 22 березня 2018 року в справі №800/559/17, від 3 квітня 2018 року у справі №9901/152/18 та від 30 травня 2018 року в справі №9901/497/18.

Враховуючи усе викладене вище, у відкритті провадження у справі слід відмовити, у зв`язку з тим, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 170, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та скасування протоколу про адміністративне затримання.

Позовну заяву з доданими до неї документами повернути позивачу відповідно до частини 3 статті 170 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.Б.Київська