Справа № 520/21930/24
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

09 грудня 2024 року № 520/21930/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, третя особа: Державна податкова служба України про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області () від 18.06.2024 за №2-2034- UA0028556, яким фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік у сумі 3261,84 грн за квартиру адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області () від 18.06.2024 за №2-2034- UA0079487, яким фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік у сумі 706,44 грн за квартиру адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податкові повідомлення-рішення контролюючого органу від 18.06.2024 за №2-2034-UA0028556 та №2-2034-UA007948 є протиправними та такими, що порушують його права з огляду на помилковість висновків відповідача. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.08.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Також позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив із викладенням власної правової позиції стосовно доводів відповідача.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є власником, якому на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме квартира загальною площею 110,2 кв.м, з них житлова площа: 72.2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №389536545 від 03.08.2024 року.

Також у власності позивача та у власності його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 35,8 кв.м, з них житлова площа: 18,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №389536698 від 03.08.2024 року.

Як зазначено позивачем, інше нерухоме майно у його приватній власності відсутнє.

30 липня 2024 року у Електронному кабінеті позивача на сайті ДПС України останній виявив те, що у невстановлену дату від Головного управління ДПС України в Харківській області від імені ОСОБА_3 (без зазначення її посади) надійшли наступні податкові повідомлення-рішення (копії додаються):

- №2-2034-UA0028556 від 18.06.2024, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік у сумі 3261,84 грн за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- №2-2034-UA0079487 від 18.06.2024, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік у сумі 706,44 грн за квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачем у позовній заяві вказано, що зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом безпідставно, розраховані у них суми податкових зобов`язань не є законними та обґрунтованими, а тому вказані рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Так, позивачем вказано, що з огляду на норми Податкового кодексу України та зважаючи на дію запровадженої Харківською міською радою пільги для квартир фізичних осіб площею до 85 кв.м, підлягає справлянню податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставкою 1% лише для квартир починаючи з площі 85 кв.м. Разом із цим, на 25 сесії 8 скликання Харківської міської ради прийнято рішення від 30.04.2024 за №564/24 «Про пільги з місцевих податків», яким внесено зміни до окресленого рішення міськради від 22.02.2017 за №542/17, зокрема, Додаток №1 доповнено п.8, яким установлено, що за період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, на рівні 0 відсотків. При цьому, із посиланням на положеннями пп.266.4.2 п.266.4. ст.266 Податкового кодексу України вказано, що оскільки згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 01 січня 2023 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6700,00 грн, то за належну йому на праві приватної власності квартиру площею 110,2 кв.м за 2023 рік (за виключенням періоду з 01.04.2023 по 30.06.2023) підлягає сплаті податок лише за 25,2 кв.м (110,2 кв.м (загальна площа квартири) -60 кв.м (пільга, передбачена пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України) - 25 кв.м (нульова ставка оподаткування для квартир площею до 85 кв.м встановлена місцевою радою) х 67,00 грн (ставка податку на нерухоме майно за 2023 рік за 1 кв.м бази оподаткування (1% розміру мінімальної заробітної плати) - ІІ квартал 2023 року (також встановлена нульова ставка оподаткування) = 1266,30 грн, а не 3261,84 грн, як визначено фіскальним органом). Таким чином, податкове повідомлення-рішення контролюючого органу за квартирою загальною площею 110,2 кв.м у м. Харкові є протиправним та підлягає скасуванню. Одночасно, щодо протиправності податкового повідомлення-рішення за квартирою загальною площею 35,8 кв.м у м. Лозова, яка на праві приватної спільної сумісної власності належить не лише позивачу, а і його матері, позивачем із посиланням на пп. 266.1.2 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України вказано, що у податкового органу відсутня його згода чи згода іншого співвласника квартири у м. Лозова щодо визначення платника податку на неї, суб`єкт владних повноважень навіть не намагався її отримати у будь-який спосіб, а тому визначення саме позивача, особи місце мешкання якої зареєстроване та яка постійно мешкає у м. Харкові, платником податку замість іншого співвласника цієї квартири - ОСОБА_2 , яка зареєстрована у вказаній квартирі та постійно мешкає у м. Лозова, - є безпідставним та явно протиправним. Крім того, у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні по квартирі у м. Лозова контролюючим органом у рядках 5.«Загальна площа об`єкта, кв.м» та 6.«Розмір частки у праві спільної власності на об`єкт, кв.м» вказано однакову цифру 35.80 (загальну площу квартири у кв.м), тобто протиправно фактично визначено за позивачем 100% у праві власності на неї, наявність іншого співвласника проігноровано. Таким чином, незрозумілим є те, на підставі чого (конкретні правові норми чи документи, зокрема «згода» співвласника) контролюючий орган дійшов до висновку, що саме позивач, а не інший співвласник, ОСОБА_2 , квартири повинен сплатити такий податок, у тому числі враховуючи той факт, що у така квартира фактично не перебуває у розпорядженні позивача багато років.

Таким чином, позивач, вважаючи зазначене порушенням своїх прав, звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом пункту 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Пунктом 8.3 статті 8 ПК України визначено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до підпункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Згідно із підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України, податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Згідно із підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно із підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Положеннями підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період).

В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до пункту 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Податок за 2023 рік нараховується згідно з додатком №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові".

Пунктом 2 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 № 542/17 встановлено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1%.

Також відповідно до рішення 13 сесії Лозівської міської ради Харківської області 8 скликання від 17.06.2021 № 330 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Лозівської міської територіальної громади» ставка податку у 2023 році для житлової нерухомості становила 0,5 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року (6700,00 гривень).

Положеннями підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до підпункту 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до, зокрема, до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Згідно із підпунктом «б» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку.

Таким чином, відповідно до абз. «а» пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метри. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Під час розгляду справи встановлено, що в автоматичному режимі з урахуванням рішення 25 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 30.04.2024 № 564/24 «Про пільги з місцевих податків» та рішення 13 сесії Лозівської міської ради Харківської області 8 скликання від 17.06.2021 № 330 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Лозівської міської територіальної громади» на ім`я позивача сформовані податкові повідомлення рішення на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік від 18.06.2024 за №2-2034-UA0028556, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік у сумі 3261,84 грн за квартиру адресою: АДРЕСА_1 та від 18.06.2024 за №2-2034-UA0079487, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік у сумі 706,44 грн за квартиру адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту поданого до суду представником відповідача відзиву на позов встановлено доводи стосовно того, що сумарна загальна площа об`єктів оподаткування з урахуванням пільги становить: 35,8 + 110,2 = 146 60 = 86 кв.м, де 35,8 загальна площа квартири АДРЕСА_3 , а 110,2 загальна площа квартири АДРЕСА_4 пільга передбачена ПК України.

Для обрахування сум податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, контролюючим органом визначити питому вагу для кожного об`єкту нерухомості: 110,2 / 146 = 0,75479 для квартири АДРЕСА_5 , де 110,2 загальна площа квартири; 146 загальна площа об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності позивача; 35,8 / 146 = 0,24520 для квартири АДРЕСА_3 , де 35,8 загальна площа квартири; 146 загальна площа об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності позивача.

Зі змісту поданого до суду представником відповідача відзиву на позов встановлено, що розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначеного у податковому повідомленні рішенні від 18.06.2024 № 2-2034- UA0028556 у сумі 3261,84 грн за 2023 рік за об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_5 , здійснено таким чином: 0,75479 х 86 х 67/12 х (12 -3) = 3261,84 грн, де 0,7547 питома вага квартири; 86 загальна площа об`єктів нерухомості, що перебувають у власності позивача з урахуванням пільги; 67 ставка податку у 2023 році (1% х 6700,00); формула розрахунку 12 х (12 - 3) - період оподаткування 9 місяців, так як застосовувалася 0% ставка оподаткування за 2 квартал 2023 року згідно з рішенням 25 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 30.04.2024 за №564/24 «Про пільги з місцевих податків» яким внесено зміни до рішення міськради від 22.02.2017 за №542/17, зокрема, Додаток №1 доповнено п.8, яким установлено, що за період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, на рівні 0 відсотків.

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначеного у податковому повідомленні рішенні від 18.06.2024 №2-2034- UA0079487 у сумі 706,44 грн за 2023 рік за об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_3 , здійснено належним чином: 0,2452 х 86 х 67 = 706,44 грн, де 0,2452 питома вага квартири; 86 загальна площа об`єктів нерухомості, що перебувають у власності Позивача з урахуванням пільги; 67 ставка податку у 2023 році (0,5 % х 6700,00), ставка податку 0,5% застосовується відповідно до рішення 13 сесії Лозівської міської ради Харківської області 8 скликання від 17.06.2021 № 330 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Лозівської міської територіальної громади».

Отже, контролюючим органом відповідно до вимог ПК України, до об`єктів житлової нерухомості позивача застосовано пільгу у розмірі 60 кв.м.

Стосовно доводів позивача про зменшення бази оподаткування для квартир до 85 кв.м суд зазначає, що останні є такими, що не відповідають дійсності, адже відповідно до п. 4 Додатку 1 того самого рішення Харківської міської ради, на яке посилається позивач, чітко визначено, що база оподаткування для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 60 кв. метрів, а не на 85 кв.м, як помилково вважає позивач.

Суд зазначає, що місцеві ради встановлюють пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб, які визначаються виходячи з майнового стану та рівня доходів таких осіб. Ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюються за рішенням місцевої ради, залежно від місця розташування та типів таких об`єктів, а не від бази оподаткування (загальної площі) об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток. ПК України не передбачено зміни розміру зменшення бази оподаткування об`єкта/ об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб, визначеної підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України.

Крім того, статтею 5 ПК України визначено співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами. Так, п. 5.2 чітко зазначено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Аналогічного висновку дійшов і Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 06 листопада 2024 р. у справі № 520/17713/24.

Стосовно доводів позивача щодо перебування одного із об`єктів нерухомого майна у спільній сумісній власності суд зазначає таке.

Згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у спільній сумісній власності позивача та ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ), яка є матір`ю позивача, як ним самостійно вказано, у 2023 році перебувала квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 35,8 кв.м.

Суд зазначає, що у ч.ч.1, 2, 4 ст.355 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, згідно ст.369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Згідно з пп. б пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб, зокрема, якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб - власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку про те, що за загальним правилом платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є власник об`єкту оподаткування, натомість, у разі, якщо такий об`єкт перебуває у сумісній власності кількох осіб, без поділу в натурі, обов`язок зі сплати такого податку покладається на особу лише за її згодою та згодою інших співвласників.

За таких обставин, відповідно до пп. «б» пп. 266.1.2. п. 266.1 ст. 266 ПК України платником податку за 2023 рік за об`єктом нерухомості - квартира, розташована за адресою АДРЕСА_6 , загальною площею 35,8 кв.м, повинна бути особа, визначена за згодою всіх співвласників.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23.12.2021 у справі №820/2124/18.

Під час розгляду справи зі змісту наданих сторонами пояснень встановлено, що станом на дату винесення спірних у цій справі податкових повідомлень-рішень будь-яких відомостей про надання згоди на те, що, відповідно до вимог абз. «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1статті 266 ПК України, позивачем ані до контролюючого органу ані до суду не надходило.

Таким чином, у цій справі покладення обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на позивача, за відсутності його згоди та згоди інших співвласників, з огляду на положення абз. «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України, а також з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 23.12.2021 у справі № 820/2124/18, не може вважатись правомірним.

Суд також зазначає, що відповідно до п. 73.3 ст. 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити:

1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Згідно із підпунктом 9 підпункту 73.3.1 пункту 73.3. статті 73 ПК України письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема в інших випадках, визначених цим Кодексом.

З аналізу викладених вище норм слід дійти висновку про те, що контролюючий орган не позбавлено можливості з метою дотримання вимог абз. «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України звернутися до платників податків співвласників спірного об`єкту нерухомості з відповідним запитом про надання інформації щодо досягнутої згоди у питанні визначення особи, відповідальної за сплату податку.

Однак, під час розгляду справи не встановлено існування доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, з метою дотримання вимог ПК України під час реалізації функцій, покладених на Головне управління ДПС в Харківській області щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в частині отримання згоди на нарахування такого податку за 2023 рік щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 35,8 кв.м, яка перебуває у спільній сумісній власності.

Аналогічного висновку дійшов і Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 18.08.2023 року у справі №520/25588/21.

Враховуючи викладені вище обставини та висновки суду, суд вважає податкове повідомлення-рішення від 18.06.2024 за №2-2034-UA0079487, яким фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік у сумі 706,44 грн за квартиру адресою: АДРЕСА_2 , протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В той же час, враховуючи обставини того, що при здійсненні позивачу розрахунку податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, щодо об`єкта нерухомості квартири АДРЕСА_5 , контролюючим органом враховано питому вагу квартири, що призвело до невірного розрахунку суми податку, то розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік за об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_5 , необхідно здійснити таким чином: 50,2 х 67/12 х (12 -3) = 2522,55 грн, де 50,2 загальна площа об`єктів нерухомості, що перебувають у власності позивача з урахуванням пільги; 67 ставка податку у 2023 році (1% х 6700,00); формула розрахунку 12 х (12 - 3) - період оподаткування 9 місяців, так як застосовувалася 0% ставка оподаткування за 2 квартал 2023 року згідно з рішенням 25 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 30.04.2024 за №564/24 «Про пільги з місцевих податків» яким внесено зміни до рішення міськради від 22.02.2017 за №542/17, зокрема, Додаток №1 доповнено п.8, яким установлено, що за період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, на рівні 0 відсотків.

Відтак податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.06.2024 за №2-2034- НОМЕР_3 належить скасувати в частині суми 739,29 грн невірно нарахованого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік за квартиру адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із положеннями ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків,61050), третя особа: Державна податкова служба України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області () від 18.06.2024 за №2-2034-UA0028556, яким фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік в частині суми 739 (сімсот тридцять дев`ять) грн 29 коп. за квартиру адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області () від 18.06.2024 за №2-2034- UA0079487, яким фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2023 рік у сумі 706 (сімсот шість) грн 44 коп. за квартиру адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 706 (сімсот шість) грн 03 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків,61050, ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.