Справа № 346/4522/24
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" грудня 2024 р. справа № 346/4522/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.08.2024 адміністративну справу за позовом фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в м.Києві про скасування повідомлення-рішення передано за підсудністю до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Івано-Франківським окружним адміністративним судом вказану справу отримано 23.09.2024.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за наслідками фактичної перевірки, котра проведена 02.05.2024 відповідач дійшов висновку про порушення позивачем податкового законодавства, зокрема проведення розрахункової операції без видачі відповідних розрахункових документів, проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, порушення порядку ведення обліку товарів за місцем реалізації, реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка. Попередньо, 17.04.2024 контролюючим органом вже було притягнуто позивача до відповідальності за реалізацію алкогольних запасів без марок акцизного податку, тобто 02.05.2024 застосовано штрафні санкції за ті ж самі акцизні марки. Вказує, що працівники відповідача при перевірці не представилися, не пред`явили посвідчень, з актом перевірки не ознайомили. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки штрафні санкції під час дії воєнного стану не застосовуються.
На виконання ухвали суду від 26.09.2024 про залишення позовної заяви без руху, позивач зазначила, що належним відповідачем у даних правовідносинах є Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
У відповіді на відзив позивач зазначила, що посилання контролюючого органу на вручення їй акту перевірки не відповідає дійсності. Продавець ОСОБА_2 оформлена на роботі, а накладений Управлінням праці штраф в суму 4000 грн. сплачено в повному обсязі. Що стосується коду підкатегорії УКТЗЕД, то в додатках, які надав відповідач чітко видно, що чеки відповідають вимогам. Просила позов задоволити (а.с.167-170).
Суд, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.
ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем. В акті фактичної перевірки від 17.04.2024 міститься запис про наявність у позивача ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (а.с.111).
Відповідно до підпункту 80.2.2, підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін і граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області видано наказ №1087-п від 17.04.2024 "Про проведення фактичної перевірки", яким призначено проведення фактичної перевірки магазину "Гостинний маркет" за адресою АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 (а.с.107).
На підставі наказу №1087-п від 17.04.2024 та направлень на перевірку від 17.04.2024 року №1935 та №1936, працівники Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 17.04.2024 прибули для проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 (а.с.108-109).
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 17.04.2024 №090544, згідно якого встановлено ряд порушень вимог чинного законодавства, зокрема:
-проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизної групи товарів; реалізація підакцизних товарів без коду УКТ ЗЕД;
-видача розрахункового документа невстановленої форми та змісту;
-роздрібна торгівля алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка;
-порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації;
-використання праці найманих працівників без укладення трудового договору.
На підставі акту перевірки контролюючим органом 02.05.2024 прийнято податкові повідомлення-рішення:
Ці податкові повідомлення-рішення позивач оскаржила в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, шляхом подання скарги, за результатами розгляду якої Державна податкова служба України 25.07.2024 прийняла рішення про залишення їх без змін, а скарги без задоволення (а.с.4-13).
Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулася з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує про наявність порушень при здійсненні перевірки, зокрема вказує на не пред`явлення посадовими особами службових посвідчень, а також направлень на перевірку. Правова (юридична) підстава проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави позивачем не оспорюється.
Судом встановлено, що в направленнях від 17.04.2024 року №1935 та №1936 про проведення фактичної перевірки, отримання наказу про проведення перевірки та пред`явлення службових посвідчень дійсно відсутній підпис ФОП ОСОБА_1 (а.с.108-109).
Статтею 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Фактична перевірка магазину проведена двома особами контролюючого органу в присутності продавця (зі слів ОСОБА_2 ) та ФОП ОСОБА_3 , що не заперечує позивач. Посадові особи відповідача були допущені до проведення перевірки.
Разом з тим, відповідачем долучено до матеріалів справи акт №7926/09/17/РРО/ НОМЕР_1 від 17.04.2024 у якому зафіксовано, що після проведення контрольно-розрахункової операції, заступником начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ОСОБА_4 та головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ОСОБА_5 оголошено про початок проведення фактичної перевірки, пред`явлено службові посвідчення та направлення на перевірку, котрі отримала продавець ОСОБА_6 ФОП ОСОБА_1 ознайомилася з наказом та направленнями на перевірку, про що в направленнях зробила відповідну відмітку та повернула їх. За результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 отримала другий примірник акту. Ознайомившись із актом та протоколом про адміністративне правопорушення позивач вимагала повернути їй перший примірник, який був зібраний у файлі разом із додатками та іншими документами, в чому їй було відмовлено. В подальшому ОСОБА_7 (чоловік відповідача) схопив ОСОБА_4 за сумку, відірвавши при цьому ручку, вирвав із рук матеріали фактичної перевірки із додатками та знищив їх (порвав), після чого зірвав у ОСОБА_5 з одягу нагрудну камеру, яка фіксувала проведення перевірки та розбив її, кинувши до підлоги. Це мало наслідком виклику інспекторами наряду поліції та подання заяви про вчинення злочину ОСОБА_7 з проханням прийняти рішення в порядку ст.214 КПК України та зареєструвати кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ст.350, 352, 354 ККУ (а.с.190-191).
Враховуючи зазначене суд вважає, даним актом цілком пояснюється факт відсутності підпису Підприємця на направленнях на перевірку, відповідно, на думку суду, відповідачем дотримано процедури проведення фактичної перевірки, визначеної статтею 81 Податкового кодексу України, порушень положень законодавства в цій частині відповідачем не допущено. Тому суд відхиляє доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з таких підстав.
По суті виявлених в ході перевірки порушень, суд зазначає наступне.
Стосовно висновків перевірки в частині роздрібної торгівлі позивачем алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481/95-ВР, в редакції чинній на момент спірних правовідносин).
Згідно з частиною четвертою статті 11 вказаного Закону, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів (підпункт 14.1.107).
Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку (підпункт 14.1.109).
Згідно з пунктом 226.1 статті 226 Податкового кодексу України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв. Кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал і рік випуску марки. Виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ - "тютюн імпортний", ТВ - "тютюн вітчизняний") у кількісному виразі.
Відповідно до пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.
Відповідно до пункту 5 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251, передбачено, що марка для алкогольних напоїв повинна містити двомірний штрих-код швидкого реагування (далі - QR-код) та лінійний штрих-код (далі - штрих код).
На кожну марку наносяться такі реквізити:
слова УКРАЇНА, МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ, ТЮТЮНОВІ ВИРОБИ (для тютюнових виробів);
позначення виду марки, що складається із слів та літер алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція) - АВ ЛГП, алкоголь вітчизняний (виноробна продукція) - АВ ВП, алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція) - АІ ЛГП, алкоголь імпортний (виноробна продукція) - АІ ВП, тютюн вітчизняний (сигарети з фільтром) - ТВ ЗФ, тютюн вітчизняний (сигарети без фільтра, цигарки) - ТВ БФ, тютюн вітчизняний (сигарили) - ТВ СГ, тютюн імпортний (сигарети з фільтром) - ТІ ЗФ, тютюн імпортний (сигарети без фільтра, цигарки) - ТІ БФ, тютюн імпортний (сигарили) - ТІ СГ, тютюн вітчизняний (інші вироби) - ТВ ІНШІ, тютюн імпортний (інші вироби) - ТІ ІНШІ, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням вітчизняні - ТВЕН В, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням імпортні - ТВЕН І, рідина імпортна - РІ, рідина вітчизняна - РВ;
індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах) через скісну риску, сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв, кількість штук у пачці або упаковці (для сигарет, цигарок та сигарил);
реквізити покупця марки (зазначаються на марках для алкогольних напоїв): для юридичних осіб - код згідно з ЄДРПОУ, для фізичних осіб - підприємців - код, який відображає реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);
QR-код та штрих-код (зазначаються на марках для алкогольних напоїв).
Штрих-код містить інформацію про серію та номер марки.
QR-код містить інформацію про серію та номер марки, реквізити покупця марки: для юридичних осіб - код згідно з ЄДРПОУ, для фізичних осіб - підприємців - код, який відображає реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органові і мають відмітку в паспорті), та посилання на веб-ресурс для перевірки марки.
QR-код також може містити інформацію про геш-послідовність.
Інформаційні набори даних для генерації QR-кодів та штрих-кодів, що наносяться на марку для алкогольних напоїв, генеруються ДПС та передаються підприємству-виробнику з використанням засобів захисту інформації у зведеній заявці-розрахунку.
Отже, перелічені вище норми унеможливлюють факт законного повторного використання марки акцизного податку.
Разом з тим, контролюючим органом за результатом проведеного аналізу бази даних СОД РРО (почекова інформація), здійснено аналіз та співставлення інформації щодо відображення у фіскальних чеках цифрового значення та штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) та встановлено систематичну реалізацію позивачем алкогольних напоїв з однаковими реквізитами марок акцизного податку, які зазначені у розрахункових документах.
Згідно з електронними копіями розрахункових документів, що надходять до органів ДПС 09.03.2023, 11.03.2023, 13.03.2023 та 14.03.2023 встановлено 4 (чотири) факти реалізації алкогольних напоїв з марками акцизного податку, що дублюється, а саме: два випадки із маркою акцизного податку АЕDB635501 на продукції горілка Хлібний дар Пшенична, 0,7 л, реалізованої 09.03.2023 та 13.03.2023, два випадки із маркою акцизного податку AENЕ013220 на продукції горілка Особлива Хортиця Айс, 0,5л, реалізованої 09.03.2023 та 11.03.2023, два випадки із маркою акцизного податку AEBО200894 на продукції горілка Грін дей, 1л, реалізованої 13.03.2023 та 09.03.2023, два випадки із маркою акцизного податку AEGR738503 на продукції горілка Козацька рада класична, 0,5 л, реалізованої 14.03.2023 та 13.03.2023 (а.с.143-150).
Тобто, податковим органом встановлено реалізацію позивачем алкогольних напоїв, що вважаються не маркованими згідно з підпунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України.
Наявні в матеріалах справи фіскальні чеки з реалізації алкогольних напоїв є додатком до акту фактичної перевірки, тобто належними та достатніми доказами самого факту торгівлі позивачем алкогольними напоями маркованими з відхиленням від вимог Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251.
Склад правопорушення, за яке абз.20 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.
Разом з тим суд вказує, що хоча маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку і здійснюється виробниками цієї продукції, втім порушенням норм Закону №481/95 щодо правил торгівлі такими напоями є, зокрема реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.
Разом з тим, позивач дане порушення не заперечила, однак вказала, що попередньо контролюючим органом уже проводилася перевірка і на думку позивача до неї застосовано штрафні санкції за одне й теж порушення двічі. При цьому в позовній заяві позивач вказує на контрольні заходи, що мали місце 26.01.2024, 17.04.2024 та 02.05.2024.
З цього приводу представник відповідача вказав, що за адресою АДРЕСА_1 здійснюють діяльність ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_7 . Перевірка позивача 17.04.2024 проведена вперше, що стосується попередньої перевірки, то така 26.01.2024 проведена щодо чоловіка позивача ОСОБА_7 , котрий також є суб`єктом господарської діяльності. До позивача за результатами проведеної перевірки 17.04.2024 застосовано штрафні санкції тільки згідно зі спірними в цій справі податковими повідомленням-рішення від 02.05.2024 (а.с.188-189).
Отже, посилання позивача з цього приводу є безпідставини.
Щодо встановленого в ході перевірки порушення, зокрема проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизної групи товарів; реалізація підакцизних товарів без коду УКТ ЗЕД, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.
За наслідками дослідження вказаних доказів вбачається відсутність повної інформації про розрахункові операції, здійснені ФОП ОСОБА_1 за вказаний період, а саме інформації щодо коду УКТ ЗЕД реалізованого підакцизного товару. Тобто, контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Пунктом 7 статі 17 Закону №265/95-ВР визначено, що у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості застосовуються фінансові санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи зазначене, контролюючим органом застосовано штрафні санкції за порушення пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" в сумі 5100 грн. (а.с.187).
Разом з тим, суд зазначає, що з огляду на зміст доводів та підстав позовних вимог, позовна заява не утримує в собі жодних зауважень, заперечень щодо виявленого контролюючим органом факту неналежного виконання позивачем обов`язку, встановленого у пункту 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а саме ненадання особі, яка отримує товар в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту, створеного в паперовій та/або електронній формі - із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої.
Позивач дане порушення не заперечила. У вимірі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення №011310/0706 від 02.05.2024 в цій частині.
Щодо встановленого в ході перевірки порушення, зокрема видача розрахункового документу невстановленого зразка, суд зазначає наступне.
Відповідно до визначень, наведених у статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин):
розрахункова операція це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
розрахунковий документ це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
За приписами пункту 2 статті 3 Закон №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Отже, обов`язок, передбачений цим пунктом, полягає в тому, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надавати особі в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.
Як уже зазначено судом вище, відповідно до пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Згідно з п.1 розділу I Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 (з урахуванням змін, внесених Наказом Мінфіну № 329 від 08 червня 2021 року), визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.
Пунктом 2 розділу ІІ Положення №13 визначено, які обов`язкові реквізити має містити фіскальний чек на товари (послуги), зокрема, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (рядок 9).
Щодо цього порушення то судом досліджено почекову інформацію надану податковим органом, з якої вбачається, що мало місце проведення розрахункових операцій без надання покупцю розрахункових документів встановленої форми. У цих фіскальних чеках, що видані за результатами реалізації алкогольних напоїв, відсутній обов`язковий реквізит, такий як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (рядок 9).
Таке порушення мало місце при реалізації підакцизних товарів, зокрема 14.03.2023 настоянка Жан-жак Медовий, коньяк Аджарі 4 зірки, 14.02.2023 горілка Неміров делікт, 10.02.2024 горілка Хлібний дар класична, 31.05.2023 коньяк Аджарі 4 зірки, 16.02.2023 горілка Немирів, 14.03.2023 коньяк Жан-жак Медовий, 05.04.2023 коньяк Ужгород Закарпатський 4*, 03.10.2023 горілка Малинівка, 14.10.2023 горілка Хлібна сльоза, 25.12.2023 горілка Грін дей органі лайф, 09.11.2023 горілка Грін дей, 17.10.2023 горілка Наша марка, 04.12.2023 горілка Хлібна сльоза, 08.12.2023 горілка Оксіженіум, 26.01.2023 горілка Немирів делікат, горілка Грін дей, 13.01.2023 горілка Грін дей, на загальну суму 3185,95 (а.с.115, 124-142).
Згідно з пунктом 3 розділу І цього Положення встановлені у ньому вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Отже, Закон № 265/95-ВР встановлює безпосередній зміст обов`язку суб`єктів господарювання і порядок його виконання, а Положення № 13 форму його реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності).
На основі аналізу вищенаведених правових норм Верховний Суд у постанові від 02.02.2023 у справі № 500/6845/21 сформулював такий правовий висновок:
"За змістом норм Положення №13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення №13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Отже, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання платником акцизного податку, як назва податку, літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами) позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР".
При цьому суд враховує, що цією постановою Верховний Суд вирішив виключну правову проблему, пов`язану із правовими наслідками відсутності у розрахунковому документі обов`язкових реквізитів та зробив висновки щодо правильного застосування релевантних норм права, які є обов`язковими до застосування в силу приписів ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Матеріалами справи підтверджено і не спростовано позивачем, що розрахункові документи зазначені в акті перевірки, таким вимогам не відповідали.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР у разі встановлення в ході перевірки факту невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання за рішенням контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій контролюючим органом визначено суму штрафних санкцій за перше порушення, що мало місце 13.01.2023 на суму 130 грн., виходячи із розрахунку 100 відсотків від вартості реалізованого товару та за наступні порушення в загальній сумі 3055,95 грн., виходячи із розрахунку 150 відсотків вартості проданих товарів на суму 4583,93 грн., разом 4713,93 грн. (а.с.187).
Тобто, розраховуючи штрафні санкції застосовано штраф у розмірі 150 відсотків вартості товарів проданих, як вважав відповідач, з порушеннями, встановленими пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР.
Згідно з пунктом 111.4 статті 111 Податкового кодексу України особа вважається такою, що вчинила правопорушення повторно, якщо вона була притягнута до відповідальності у встановленому цим Кодексом порядку.
Суд зазначає, що диспозиція пункту 1 частини першої статті 17 Закону № 265/95-ВР надає підстави для висновку, що кваліфікуючою ознакою згідно якої можна віднести правопорушення до повторного є його виявлення контролюючим органом за наслідками проведеної перевірки протягом одного календарного року, в якому аналогічне правопорушення по тому ж платнику було зафіксовано контролюючим органом.
Отже, суд зазначає, що застосування до позивача санкції за допущене правопорушення у сфері РРО як за вчинене повторно є протиправним, оскільки позивач до цього не притягувалася до відповідальності за аналогічне правопорушення (в даному випадку за порушення, що мало місце 13.01.2023 на суму 130 грн.) протягом останнього календарного року.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що податкове повідомлення-рішення №011310/0706 від 02.05.2024 є протиправним в частині накладення штрафу у подвійному розмірі, тому в цій частині його слід скасувати.
Водночас суд вважає правомірним застосування штрафу за вказане порушення із розрахунку 100 відсотків від вартості реалізованого товару, що в даному випадку становить 3185,95 грн. за порушення вимог пункту 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР - відсутність у фіскальному чеку цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновків, що оцінені в сукупності наявні в матеріалах справи копії фіскальних чеків, інші первинні документи, досліджені під час перевірки, достовірно підтверджують висновки, викладені в акті перевірки щодо суті виявлених порушень законодавства.
При цьому, суд бере до уваги висновки Верховного Суду викладені у постанові від 09.09.2024 по справі №280/6832/23, від 20.11.2024 по справі №440/9859/23 зокрема що, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.
Використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.
При цьому використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.
Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідач в межах цієї справи під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , мав правову можливість використовувати податкову інформацію яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, проведення розрахункових операцій без використання режиму програмування коду згідно УКТЗЕД, торгівлі підакцизними товарами із марками невстанволеного зразка, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.
При цьому суд наголошує, що усі сумніви, які можливо були у позивача, повинні були бути спростовані саме позивачем, якщо він ставив під сумнів та заперечував проти цього, шляхом надання роздрукованих своїх чеків.
Водночас позивач під час судового розгляду справи не надала жодного належного та допустимого доказу, яким могли бути спростовані висновки податкового органу, що використана контролюючим органом податкова інформація яка міститься в СОД РРО, є відмінною від наявних у позивача електронних розрахункових документах.
У відзиві на позовну заяву представником відповідача наголошено на тому, що позивач так і не надала будь-яких доказів ведення книги обліку доходів та витрат, типової форми, форми ведення обліку товарних запасів, тобто документів, які підтверджують облік та походження товару.
Так, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України).
Такі положення Податкового кодексу України кореспондуються із положеннями пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
В силу імперативних приписів абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, в розумінні абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР платник податків зобов`язаний подавати до фактичної перевірки не тільки документи про "походження" товару, але й документи які окремо засвідчують обставину "облік" товарів.
Наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 за №261 затверджено Типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення (далі Наказ №261).
Відповідно до п. 1 Наказу №261 фізичні особи-підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі самозайняті особи), зобов`язані вести облік доходів і витрат. На підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.
Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу на виконання приписів пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язані, поряд з іншим, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 затверджено "Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку".
Так, згідно з пунктом 2 Розділу І Порядку № 496 визначено, що документами, які підтверджують облік та походження товарів є Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи.
Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 Розділу ІІ Порядку № 496).
При цьому, пунктом 11 Розділу ІІ Порядку № 496 передбачено, що Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
Отже, фінансова відповідальність застосовується у разі не ведення такого обліку та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік таких товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) (ст. 20 Закону № 265/95-ВР).
У контексті дослідження питання Книгу ведення обліку товарних запасів було надано контролюючому органу, копії такої відповідачем долучено до матеріалів справи.
Більше того, позивач даного порушення не заперечила.
Суд зазначає, що ведення обліку товарних запасів про яке зазначено у пункті 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, не можна обмежувати лише складанням первинних документів, оскільки сама по собі наявність первинних документів не дозволяють встановити чи за всіма первинними документами був оприбуткований товар та відображений в бухгалтерському обліку. Спеціально встановлені законодавством документи обліку товарних запасів (форми обліку, журнали, відомості, тощо) дозволяють перевірити ведення суб`єктом господарювання обліку всіх товарних запасів, отриманих на підставі первинних документів.
Приписи пункту 12 статті 3, статті 20 Закону №265/95-ВР сформульовані достатньо чітко та зрозуміло без колізій і протиріч.
Слід також зауважити, що в частині встановлених порушень, позивачем у заявах по суті справи не виокремлено жодного спростування таким висновкам перевірки. Зазначено лише про те, що контролюючим органом за порушення щодо акцизних марок притягнуто до відповідальності двічі, що свою чергу не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Отже, оскільки позивач у заявах по суті справи не вказує на жодні обставини помилковості висновків перевірки, то суд вважає, що встановленні перевіркою порушення пунктів 2,11,12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, ст.226 Податкового кодексу України, дійсно мали місце.
Що стосується порушення, зокрема використання найманих працівників без належного трудового договору, то суд зазначає, що повноваження щодо застосування санкцій в цій частині відведено до компетенції органу Держпраці. Таким чином спірними в цій справі податковими повідомленнями-рішеннями за дане порушення штрафні санкції не застосовано, відповідно дані обставини судом не досліджуються.
З приводу посилання позивача на протиправність застосування штрафних санкцій в силу дії мораторію суд зазначає, що пунктом 12 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання звільняються від відповідальності за порушення вимог цього Закону, вчинені ними у період з 1 січня 2022 року до 1 жовтня 2023 року, крім відповідальності за порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів, здійснення діяльності з купівлі/продажу іноземної валюти, діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор.
Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів сторін, суд вважає, що позивач недовела обґрунтованість позовних вимог. У свою чергу відповідач належними, допустимими та достовірними доказами довів, що спірні податкові повідомлення-рішення винесено на підставі норм діючого законодавства.
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин суд прийшов до висновку, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
В силу частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача необхідно стягнути судові витрати (судовий збір) у сумі 37,43 грн. (1211,20*3,09:100) (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.