Справа № 300/8474/24
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відкриття провадження
"05" грудня 2024 р. справа № 300/8474/24
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Панікар І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування п.п.2.1.4 наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 , за змістом якого просить суд:
- визнати протиправним та скасувати п.п.2.1.4. наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.02.2023 за № 45 (по строковій частині);
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 11.06.2024;
- зобов`язати відповідача розглянути рапорт ОСОБА_2 від 11.06.2024 та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.
29.11.2024, на виконання вимог ухвали суду від 13.11.2024, позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Подана заява мотивована тим, що про наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 14.02.2023 за № 45 (по строковій частині) позивач дізнався з листа-відповіді відповідача від 10.10.2024 за № 4126. Водночас, позивач вказує, що в ході виконання бойових завдань в Донецькій області отримав акубаротравму, та в період з 08.11.2022 по 13.11.2022 перебував на лікуванні у в/ч НОМЕР_4 з діагнозом - вибухова травма, внаслідок чого, в подальшому перебував на обстеженні та лікуванні у КП "ПОКЦПЗ ІФ ОР".
Дослідивши подану заяву та матеріали адміністративної справи, вирішуючи питання дотримання строків звернення із адміністративним позовом, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 і 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Військова служба державна служба особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян країн, пов`язаній із захистом своєї Батьківщини.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються відповідними законами держав та певними положеннями про проходження військової служби, які затверджуються верховною владою країни та іншими нормативно-правовими актами.
Частинами 1, 3 статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, та суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 620/1982/19 та від 04.12.2019 у справі № 815/2681/17, в яких зазначено, що під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону, які визначають місячний строк звернення до суду.
Частиною 1 статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому, норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З матеріалів позовної заяви суд установив, що позивач є військовослужбовцем, який 07.11.2022 отримав поранення за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини в районі н.п. Берестове (Донецька область). У період з 08.11.2022 по 13.11.2022, 26.02.2023 по 03.03.2023, 13.03.2023 по 14.04.2023, 28.04.2024 по 01.05.2023, 24.07.2023 по 26.09.2023, 02.10.2023 по 29.11.2023 позивач перебував на лікуванні у медичних закладах.
Незважаючи на отримане поранення, тривале лікування, позивач вживав дії, направлені на захист своїх прав, а саме звернувся за правовою допомогою до адвоката, який, у свою чергу, через відповідні адвокатські запити збирав інформацію щодо обставин цієї справи.
До того, матеріали справи містять докази ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.02.2023 за № 45 (по строковій частині) з листа-відповіді відповідача від 10.10.2024 за № 4126.
Крім цього, позивач є військовослужбовцем, який брав участь у відсічі збройної агресії російської федерації проти України, і заявлені вимоги стосуються прав позивача, що пов`язані з проходження такої служби.
Згідно з позицією Конституційного Суду України у рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022, Конституційний Суд України зважає на реалії, пов`язані зі збройною агресією російської федерації проти України, роль Збройних Сил України та інших військових формувань в обороні Української держави, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності. Відповідні конституційні принципи є осердям конституційного ладу України, тож від їх захисту залежить його втілення загалом, зокрема й гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і громадянина.
Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими. Починаючи з 24 лютого 2022 року збройна агресія російської федерації проти України набула повномасштабного характеру. Головну роль в обороні України відіграють Збройні Сили України та інші військові формування, які своєю мужньою боротьбою здійснюють ефективний захист Української держави та Українського народу.
Відповідно до частини другої статті 17 Основного Закону України «оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили У країни».
Здійснюючи конституційний контроль щодо законодавчого регулювання соціального захисту військовослужбовців, Конституційний Суд України спирається на свої попередні юридичні позиції щодо розуміння частини п`ятої статті 17 Конституції України. Виходячи зі змісту приписів статей 17, 65 Основного Закону України Конституційний Суд України вважає, що громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції; тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати додаткові гарантії соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018).
З урахуванням встановленого Конституцією України функціонального призначення Збройних Сил України, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України законодавче регулювання порядку реалізації права на соціальний захист, гарантованого частиною першою статті 46 Конституції України, має здійснюватися у системному взаємозв`язку з вимогами щодо посиленого соціального захисту військовослужбовців у розумінні частини п`ятої статті 17 Основного Закону України.
Військовослужбовці, інші громадяни, які залучені до виконання обов`язків оборони держави, виконують обов`язок щодо захисту Вітчизни у Збройних Силах України та інших військових формуваннях не заради отримання спеціальних статусів, зокрема привілеїв, пільг чи компенсацій. Водночас припис частини п`ятої статті 17 Конституції України чітко покладає на державу конституційний обов`язок щодо створення системи посиленої соціальної підтримки військовослужбовців і членів їхніх сімей, що поширюється не тільки на спеціальні пенсії та допомогу для них, а й підтримку у сфері охорони здоров`я, освіти, а також наданні житла та спеціальних підтримчих заходів під час їх переходу до цивільного життя.
Виконання державою конституційного обов`язку щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних або резервістів покликане не тільки забезпечити соціальний захист кожного з них індивідуально, а й сприяти виконанню громадянами України обов`язку щодо захисту Вітчизни - України, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності.
Беручи до уваги, що врегулювання відповідних питань належить до розсуду Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України та інших органів державної влади в межах їх конституційних повноважень, Конституційний Суд України також наголошує на тому, що заходи в сфері оборони держави мають бути своєчасними, послідовними та комплексними, оскільки від їх ефективного запровадження залежить стан обороноздатності України.
Підтримання високого рівня обороноздатності є найвищим державним інтересом і однією з найбільш захищених конституційних цінностей України. Захист суверенітету та територіальної цілісності України є «найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу» (частина перша статті 17 Основного Закону України).
В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії російської федерації проти України. Відтак усебічна підтримка військовослужбовців Збройних Сил України є одним із засобів розширення оборонних можливостей держави.
Конституційний Суд України наголошує, що приписи частини п`ятої статті 17, частини першої статті 46 Конституції України перебувають у системному взаємозв`язку з приписами частини першої статті 3 Конституції України та, зокрема, втілюють ідею про те, що людина, її життя і здоров`я є найвищою цінністю.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами, які стосуються оскарження п.п.2.1.4. наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.02.2023 за № 45 (по строковій частині).
Позивач є особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.
Позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).
Позовну заяву належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, подано з дотриманням правил підсудності та в строк, установлений законом.
Інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених КАС України немає.
Справа підсудна Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
Справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 171, 248, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
1. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду в справі №300/8474/24.
2. Відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування п.п.2.1.4 наказу, зобов`язання вчинити певні дії.
3. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.
4. Витребувати у військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені документи на підставі яких приймався наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 14.02.2023 за № 45 (по строковій частині) в частині щодо ОСОБА_1 .
5. Встановити відповідачу з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, і подання всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Зобов`язати відповідача надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
6. Встановити позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу для подання заперечення, - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву чи відповіді на відзив, копії яких одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи.
8. Направити відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї документами.
7. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Панікар І.В.