Справа № 520/12864/24
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 грудня 2024 р. справа № 520/12864/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, за участі секретаря судового засідання Аліни Франковської,

представника позивача - Олександра Шевченка,

представника відповідача - Юлії Павлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення №0 від 19.04.2024 та №0 від 19.04.2024.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 залишено без розгляду позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі № 520/12864/24 скасовано. Справу № 520/12864/24 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 справу прийнято до розгляду.

В обґрунтування позову вказано, що після початку перевірки, у передбачений діючим законодавством спосіб та строк ФОП ОСОБА_1 повідомив ГУ ДПС у Харківській області про факт втрати документів внаслідок військової агресії та надав відомості про заходи, які останнім були вжиті з цього приводу, щодо відновлення втрачених документів, а саме копії звернень до правоохоронних органів та можливості (часу) для відновлення податкових їх відповіді про вжити заходи, копії звернень до контрагентів для отримання копій та/або дублікатів втрачених документів. Відповідач після отримання відомостей про втрату документів в порушення норм процесуального права не було припинено проведення перевірки у відповідності до вимог підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та не було надано можливості ФОП ОСОБА_1 для відновлення втрачених документів у відповідності до вимог п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно та протиправно проведено документальну позапланову виїзну перевірку за період січня 2023 - січня 2024 років, період не був зазначений в наказі про проведення такої перевірки, за результатами чого у висновках Акту перевірки та податкових повідомленнях-рішеннях вказано про відсутність документів за період січня 2023 - січня 2024 років та безпідставно збільшено суму грошового зобов`язання, при цьому навіть не запитуючи та не перевіряючи наявні первинні бухгалтерські документи за вказаний період. ГУ ДПС залишило без жодної уваги заперечення на Акт перевірки із доданими до нього первинними бухгалтерськими документами по взаємовідносинам із контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями у формі зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкової звітності із додатками яка прийнята та відображена податковим органом.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що у зв`язку із надходженням повідомлення від ФОП ОСОБА_1 про втрату первинних документів за період з 01.01.2019 по 08.04.2022 за фактом військової агресії з боку Російської Федерації, окупацією м. Токмак, Запорізької області та руйнування приміщень, в яких знаходились первинні документи, обладнання та інші ТМЦ, за наслідком пожеж від потрапляння ракет, бомб та снарядів, що повідомлено листами від 12.03.2024 № 012-1/У/03-24 та 12.03.2024 № 012/У03-24 (вх. Головного управління ДПС у Харківській області від 13.03.2024 №21230/6 та від 13.03.2024 №21229/6 від 13.03.2024) дані податкової звітності за період з 01.11.2021 по 08.04.2022 не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів.

При цьому з метою перевірки повноти та правомірності включення до складу податкового кредиту сум ПДВ ФОП ОСОБА_1 (без врахування вищезазначеного періоду з 01.11.2021 по 08.04.2022) 12.03.2024 вручено запит про надання документів від 11.03.2024 № 12359/6/20-40-24-10-17. Станом на останній день проведення перевірки жодних первинних фінансових та бухгалтерський документів до перевірки надано не було, про що було складено Акт від 15.03.2024 № 2062/20-40-24-10-07/ НОМЕР_1 «Ненадання документів до документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )».

Відповідач у відзиві просив суд звернути увагу, що в позовні заяві позивач посилається на знищення документів у період з 01.01.2019 по 08.04.2022, та наявні в нього підтверджуючі документи такого знищення. ГУ ДПС погоджується із такими документами щодо знищення первинних документів саме у період з 01.01.2019 по 08.04.2022 та не витребовувало у платника жодних документів за такий період, ГУ ДПС просило надати підтверджуючі (первинні) документи саме за період з квітня 2022 по січень 2024, коли відсутня інформація та докази щодо знищення таких документів.

Відповідач наполягає, що у позовній заяві позивач зазначає, що ним разом із запереченням на акт перевірки нібито надано первинні бухгалтерські документи, однак ГУ ДПС наголошує, що вказане не відповідає дійсності, жодних підтверджуючих первинних документів до контролюючого органу ані під час проведення перевірки, ані під час надання заперечень надано не було, навіть до суду будь-яких первинних документів, підтверджуючих правомірність визначення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 року, надано не було.

У відповіді на відзив позивач навів аргументи, тотожні викладеним у позові, та повторно наголосив, що згідно відомостей, зазначених у наказі ГУ ДПС у Х/о №1018-п від 06.03.2024 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , така перевірка проводиться за період листопада 2021 року, липня-грудня 2022 року; згідно запиту ГУ ДПС у Х/о від 11.03.2024 року №12359/6/20-40-24-10-17 про надання інформації (пояснень) та її документального підтвердження, ФОП ОСОБА_1 було зобов`язано надати документи за період листопада 2021 року, липня-грудня 2022 року; інших запитів про надання первинних документів за інші періоди ФОП ОСОБА_1 від ГУ ДПС у Х/о не отримував; зазначене, на думку позивача, свідчить зазначене свідчить про протиправність дій ГУ ДПС щодо намагання провести документальну позапланову виїзну перевірку за період, не вказаний та не визначений в наказі.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказав аргументи, тотожні викладеним у відзиві на позов.

Учасники справи надали до суду додаткові пояснення, в яких позивач, серед іншого, вказав, що ФОП ОСОБА_1 вжито всі необхідні заходи щодо відновлення втрачених первинних бухгалтерських документів, а саме направлено письмові звернення до контрагентів-постачальників та контрагентів-покупців про надання примірників документів за фактом проведених фінансово-господарських операцій. Окрім того, ФОП ОСОБА_1 разом із запереченнями на Акт перевірки було подано первинні бухгалтерські документи по взаємовідносинам із контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями у формі податкових накладних з відомостями про їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкова звітність із додатками з відомостями про її прийняття та відображення податковим органом, що, на думку позивача, спростовує твердження ГУ ДПС про порушення позивачем податкового законодавства.

Відповідач у додаткових поясненнях вказав, що чинним законодавством передбачено процедуру, яку ФОП зобов`язаний дотримуватись у випадку втрати первинних документів. В свою чергу ФОП ОСОБА_1 не дотримався строків, визначених законодавством, та своєчасно не повідомив контролюючий орган про таку втрату, не вжив відповідних заходів в межах 90 днів для відновлення таких документів. Стосовно документів, що було додано до позовної заяви, ГУ ДПС зазначає про нерелевантність документів, оскільки вагома більшість цих документів складають податкові накладні, які були враховані, оцінені кваліфікованим інспектором контролюючого органу при проведенні перевірки. А тому такі податкові накладні не можуть підтвердити / спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Податкова накладна є важливим, але не самодостатнім документом для підтвердження реальності господарської операції. Необхідно мати весь комплект первинних документів, які підтверджують факт реальності виконання операції.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав та мотивів, викладених у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у період 01.11.2021 по 31.12.2022 перебував на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Запорізькій області, відповідно до повідомлення про взяття на облік /зняття з обліку платника податків за формою 11-ОПП від 23.05.2022 № 004 здійснено зміну місцезнаходження (місця проживання) та зміну місце податкового обліку на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, на якому перебував як платник податків за основним місцем обліку у період з 01.01.2023 по 31.12.2023.

Відповідно до повідомлення про взяття на облік /зняття з обліку платника податків за формою 11-ОПП від 05.09.2023 № 004 здійснено зміну місцезнаходження (місця проживання) та зміну місце податкового обліку на Головне управління ДПС у Харківській області, де позивач перебуває як платник податків за основним місцем обліку з 01.01.2024 дотепер.

На підставі направлення від 11.03.2024 № 2121, відповідно до наказу ГУ ДПС у Харківській області від 03.06.2024 №1018-п, виданого на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.35-1, пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) з питань правомірності визначення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 року (від 18.02.2024 № 032938851), у розмірі 470667,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 13.03.2024 подано до канцелярії ГУ ДПС у Харківській області заяву за № 012-1/У/03-2024 від 12.03.2024 про припинення позапланової документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 . 15.03.2024 року ФОП ОСОБА_1 отримав лист відповідача від 15.03.2024 №13394/6/20-40-24-10-17 про відмову в припиненні проведення позапланової документальної перевірки за результатами розгляду повідомлення та заяви.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт перевірки №11493/20-40-24-10-07/ НОМЕР_1 від 22.03.2024 та винесено за його висновками податкове повідомлення-рішення №0 від 19.04.2024 року про порушення позивачем вимог п. 44.3, п. 44.6, ст.44, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, пп. 200.4.в, ст.200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 470 667грн.; податкове повідомлення-рішення №0 від 19.04.2024 рок про порушення Позивачем вимог 44.3, п.44.6, ст.44, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, пп. 200.2.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, внаслідок чого платником податків занижена сума податкового зобов`язання з ПДВ за 2022-2024 на суму 1 081 985 грн. яка підлягає сплаті разом із додатковими штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 270 496,25грн.

У акті відображена інформація про те, що перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації) встановлено включення до додатку 2 «довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду суми, що розраховані за результатами подання декларації за січень 2024 року у сумі 470667 грн. складаються з сум, що виникли за результатами звітних періодів з листопада 2021 по січень 2024 з урахуванням перенесення сум з рядка 21 декларації до рядка 19 декларації з урахуванням поточних показників декларації. Перевіркою арифметичної складової сум вірності визначення сум від`ємного значення помилок не встановлено.

У ході перевірки з питань правомірності визначення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 року (від 18.02.2024 № ), у розмірі 470667,00 гривень, ФОП ОСОБА_1 12.03.2024 вручено запит про надання документів від 11.03.2024 №12359/6/20-40-24-10-17.

На запит щодо надання документів ФОП ОСОБА_1 листами від 12.03.2024 №012-1/У/03-24 та 12.03.2024 №012/У03-24 (вх. Головного управління ДПС у Харківській області від 13.03.2024 № 21230/6 та від 13.03.2024 № 21229/6 від 13.03.2024) повідомив про втрату первинних документів, що зазначені у запиті, а саме: за період з 01.01.2019 по 08.04.2022 внаслідок втрати за фактом військової агресії з боку Російської Федерації, окупацією м. Токмак, Запорізької області та руйнування приміщень, в яких знаходились первинні документи, обладнання та інші ТМЦ, за наслідком пожеж від потрапляння ракет, бомб та снарядів; за період з 01.06.2022 по 15.09.2023 внаслідок втрати втрату первинних документів за адресою АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надав копії заяв, поданих до Головного управління Національної поліції у Харківській області, Управління СБУ України в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

У акті перевірки відповідачем проаналізовано надану позивачем інформацію та зроблено висновок про те, що у зв`язку із вказаними обставинами перевірити повноту включення сум до складу податкових зобов`язань з урахуванням положень, визначених статтею 187 ПК України, неможливо визначити, яка сума коштів надійшла на розрахунковий рахунок, або чи відбулось відвантаження ТМЦ в адресу покупців, а тому перевірка повноти визначення податкових зобов`язань проводилась на підставі даних податкової звітності (декларації за ПДВ) та відомостей з системи ІС «Єдине вікно подання електронної звітності» щодо виписаних та зареєстрованих ПН/РК.

Контролюючим органом у акті перевірки зазначено, що у зв`язку із надходженням повідомлення від ФОП ОСОБА_1 про втрату первинних документів за період з 01.01.2019 по 08.04.2022 за фактом військової агресії з боку Російської Федерації, окупацією м. Токмак, Запорізької області та руйнування приміщень, в яких знаходились первинні документи, обладнання та інші ТМЦ, за наслідком пожеж від потрапляння ракет, бомб та снарядів, що повідомлено листами від 12.03.2024 № 012-1/У/03-24 та 12.03.2024 № 012/У03-24 (вх. Головного управління ДПС у Харківській області від 13.03.2024 №21230/6 та від 13.03.2024 №21229/6 від 13.03.2024) дані податкової звітності за період з 01.11.2021 по 08.04.2022 не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів.

Відповідач у акті перевірки відобразив інформацію про те, що ФОП ОСОБА_1 в ході проведення перевірки не надав документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності за період квітень 2022 по січень 2024, а тому вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

ФОП ОСОБА_1 скористався правом на подання заперечень до акту перевірки, за результатами розгляду заперечення від 29.03.2024 № б/н (вх. ГУ ДПС від 02.04.2024 № 25824/6) на акт перевірки від 22.03.2024 №11493/20-40-24-10- 07/229319875. Комісією з питань розгляду заперечень вирішено заперечення ФОП ОСОБА_1 від 29.03.2024 № б/н (вх. ГУ ДПС від 02.04.2024 № 25824/6) залишити без задоволення, а висновки без змін.

Доказів адміністративного оскарження спірних рішень до суду не надано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 16.1.4 статті 16 ПК платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За правилами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Тобто, у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, і спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку.

Положеннями підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України установлено, що до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.

Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Токмацька міська територіальна громада з 26.02.2022 відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією території України.

Відтак, є аргументованим висновок відповідача про те, що у зв`язку із надходженням повідомлення від ФОП ОСОБА_1 про втрату первинних документів за період з 01.01.2019 по 08.04.2022 за фактом військової агресії з боку Російської Федерації, окупацією м. Токмак, Запорізької області та руйнування приміщень в яких знаходились первинні документи, обладнання та інші ТМЦ, за наслідком пожеж від потрапляння ракет, бомб та снарядів, що повідомлено листами від 12.03.2024 № 012-1/У/03-24 та 12.03.2024 № 012/У03-24 (вх. Головного управління ДПС у Харківській області від 13.03.2024 № 21230/6 та від 13.03.2024 №21229/6 від 13.03.2024) дані податкової звітності за період з 01.11.2021 по 08.04.2022 не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів.

Як зазначено відповідачем, з метою перевірки повноти та правомірності включення до складу податкового кредиту сум ПДВ ФОП ОСОБА_1 12.03.2024 вручено запит про надання документів від 11.03.2024 № 12359/6/20-40-24-10-17 без врахування вищезазначеного періоду з 01.11.2021 по 08.04.2022.

Учасниками справи не заперечується, що станом на останній день проведення перевірки первинних фінансових та бухгалтерських документів до перевірки надано не було, про що також складено Акт від 15.03.2024 № 2062/20-40-24-10-07/ НОМЕР_1 «Ненадання документів до документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )», відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 не надав до перевірки наступні документи: документи щодо власності/оренди приміщень за період діяльності; відомості щодо наявності та використання транспортних засобів, договори із замовниками та постачальниками, акти виконаних робіт, видаткові, прибуткові, товарні накладні; акти здачі, приймання, технічні звіти, калькуляційні карти, технічні умови; послуги; та інші документи щодо сплати за товари та послуги.

Позивач ненадання документів за період з 01.06.2022 по 15.09.2023 обґрунтовує тим, що 15.09.2023 року ФОП ОСОБА_1 перебуваючи у місті Харкові на вулиці Чернишевська, 55, біля адміністративної будівлі «Прозорого офісу» ЦНАП Київського району міста Харкова, стоячи у черзі для отримання послуг центру та отримання консультацій, після дії сигналу «повітряна тривога» спустився у бомбосховище, забувши на вулиці кульок, в якому знаходились реєстраційні документи та первинні бухгалтерські документи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з червня 2022 року по вересень 2023 року. ФОП ОСОБА_1 звернувся 15.09.2023 до правоохоронних органів із відповідною заявою за №002/У/09-23.

На цій підставі позивач також просив контролюючий орган зупинити проведення перевірки.

Відповідно до пункту 44.5 статті 44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок (крім перевірок, визначених статтею 200 цього Кодексу) переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.

У разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вимогами пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

При цьому згідно з приписами пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України перенесення строків проведення перевірок, визначених статтею 200 Податкового кодексу України, не здійснюється, відтак, є аргументованими твердження відповідача про те, що ГУ ДПС не мало законодавчо визначених підстав щодо зупинення проведення документальної перевірки.

Окрім того, у контексті спірних правовідносин суд зазначає про обов`язок позивача у п`ятиденний строк з дня події втрати документів (15.09.2023) письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) відповідний контролюючий орган, утім, доказів виконання такого обов`язку позивачем у строки, визначені пунктом 44.5 статті 44 ПК України, до суду не надано.

Суд зауважує, що звернення до правоохоронних органів з повідомленням про втрату документів не нівелює обов`язку платника податків вчинити визначені статтею 44 ПК України дії, оскільки у контексті приписів ст.5 ПК України виключно дотримання передбаченого приписами ПК України алгоритму може слугувати підставою для висновку про добросовісність платника податків (у означеному аспекті - вчинення позивачем всіх необхідних дій щодо відновлення документів з метою отримання бюджетного відшкодування).

Щодо надання до перевірки та до суду копій податкових накладних, суд зазначає, що податкова накладна є лише одним із документів, які підтверджують податковий кредит, і не може самостійно слугувати доказом реальності господарської операції, адже для підтвердження реальності операції необхідно мати первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства, які фіксують факт поставки товару, виконання робіт чи надання послуг.

Так, наявність податкових накладних не є безумовною підставою вважати правомірним формування податкового кредиту у разі недоведення реального характеру здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Враховуючи відсутність необхідних перинних документів на підтвердження правомірності задекларованих позивачем показників податкового обліку, а також надані учасниками справи докази, письмові та усні пояснення у судовому засіданні, суд вважає, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Аргументи позивача щодо періоду проведення перевірки суд не вважає такими, що можуть вплинути на висновки суду у цій справі, адже наказ про проведення перевірки визначає її підставу як правомірність визначення суми від`ємного значення з податку на додану вартість відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2024 року (від 18.02.2024 № 032938851) у розмірі 470667,00 грн із відповідними періодами подання звітності, про що достеменно відомо позивачу.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати щодо сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 09 грудня 2024 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ