Справа № 520/19065/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

06 грудня 2024 р. справа № 520/19065/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши порядку письмового провадження заяву, подану в порядку статті 382 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024р. по справі №520/19065/23 адміністративний позов задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.11.2022р. про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" згідно з розрахунком та матеріалами Адміністрації Державної прикордонної служби України з моменту звернення до Адміністрації Державної прикордонної служби України про призначення позивачу пенсії за вислугу років, а саме з 12 березня 2021 року, та ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

До суду від позивача надійшла заява в порядку ст.382 КАС України, в якій він просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024р. у справі №520/19065/23;

- за наслідками розгляду звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024р. у справі №520/19065/23, накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області штраф.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що відповідачем ігнорується виконання судового рішення повністю в частині розгляду питання призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Ухвалою суду від 01.08.2024р. прийнято до розгляду заяву позивача, подану в порядку статті 382 КАС України у справі та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надати до суду докази виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024р. по справі №520/19065/23.

14.08.2024р. представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надано пояснення з приводу виконання вищевказаного рішення суду, згідно змісту яких заявник зазначає, що органом пенсійного фонду вказане рішення суду виконано в межах повноважень визначених законодавством.

Ухвалою суду від 16.08.2024р. відмовлено в задоволенні заяви позивача, поданої в порядку статті 382 КАС України.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024р. ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2024р. скасовано, справу направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви позивача в порядку ст. 382 КАСУ.

Справа надійшла до суду для продовження розгляду та передано судді 25.11.2024р.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах унормовані приписами ст. 382 КАС України.

Дослідивши надану заяву щодо встановлення судового контрою за виконанням судового рішення, судом встановлено, що на виконання вищевказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуто подання Адміністрації Державної прикордонної служби України про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 21.11.2022р. та ухвалено рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років від 09.05.2024р.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає наступне.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На виконання приписів статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, суд зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як зазначалося вище, що рішенням суду від 25.03.2024р. у цій справі було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути питання призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" згідно з розрахунком та матеріалами Адміністрації Державної прикордонної служби України з моменту звернення до Адміністрації Державної прикордонної служби України про призначення позивачу пенсії за вислугу років, а саме з 12 березня 2021 року, та ухвалити відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Судом вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було розглянуто подання Адміністрації Державної прикордонної служби України про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 21.11.2022р. та ухвалено рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років від 09.05.2024р. з інших підстав, в зв`язку з чим між сторонами виникли нові правовідносини.

Суд зазначає, що при розгляді даної справи досліджувалось лише питання наявності у ОСОБА_1 права на призначення пенсії за вислугу років згідно із п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У рішенні від 25.03.2024р. судом не встановлювався обов`язок для ГУ ПФУ у Харківській області призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно із п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням пільгової та календарної вислуги років, а лише зобов`язано повторно розглянути питання призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Суд зазначає, що прийняття вищевказаного рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не є підставою для встановлення судового контролю. Так само не є підставою для встановлення судового контролю незгода позивача з прийнятим рішенням.

В зв`язку з цим суд звертає увагу заявника, що в межах цієї адміністративної справи суд не взмозі надавати оцінку новому ухваленому рішенню суб`єкта владних повноважень, оскільки судовим рішенням було зобов`язано відповідача ухвалити рішення хоча і з врахуванням висновків суду, проте також з урахуванням наявності в останнього дискреційних повноважень, оскільки призначення пенсії являє певну процедуру, у якій на остаточне вирішення питання впливає не лише досліджувані у цій справі обставини, які стали предметом спору, а також сукупність інших чинників, встановлених згідно норм закону через наявність певних дискреційних повноважень відповідача при обранні способу його поведінки.

Суд враховує, що, як вказувалося вище, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, заявник фактично висловлює свою незгоду з рішенням пенсійного органу, перевірити яке на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, з врахуванням наведених вище доводів в межах здійснення судового контролю, суд не може. Надані до суду відповідачем відомості свідчать, що судове рішення у межах наявного у справі спору останнім виконано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливим роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з новим адміністративним позовом уразі незгоди з новим рішенням пенсійного органу, ухваленого на виконання рішення суду від 25.03.2024р.

На підставі викладеного та керуючись статтями 248, 293, 294, 382 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви позивача, поданої в порядку статті 382 КАС України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.В. Григоров