Справа № 460/7880/24
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2024 року м. Рівне №460/7880/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за змістом якого просив суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 при вирішенні питання про обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яка полягає у не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження строкової військової служби з 16 листопада 1980 року по 25 грудня 1982 року - 2 роки 1 місяць 10 днів; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1983 року по 25 червня 1987 року - 01 рік 10 місяців 29 днів; роботи на посаді стажера Рівненського районного народного суду з 03.08.1987 по 28.06.1988 10 місяців 26 днів, роботи на посаді адвоката (члена) Рівненської обласної колегії адвокатури з 01.07.1988 по 01.03.1993 - 4 роки 8 місяців 1 день як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді;

зобов`язати відповідача-1 здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 починаючи з 18.01.2024 (в межах встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду), виходячи із 80% від суддівської винагороди та загального стажу роботи на посаді судді 35 років 3 місяці 27 дні, зарахувавши додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів: проходження строкової військової служби з 16 листопада 1980 року по 25 грудня 1982 року - 2 роки 1 місяць 10 днів; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1983 року по 25 червня 1987 року - 01 рік 10 місяців 29 днів; роботи на посаді стажера Рівненського районного народного суду з 03.08.1987 по 28.06.1988 10 місяців 26 днів, роботи на посаді адвоката (члена) Рівненської обласної колегії адвокатури з 01.07.1988 по 01.03.1993 - 4 роки 8 місяців 1 день як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 №87 від 05.06.2024, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду від 29.09.2020 №1209/2020, виданої Рівненським апеляційним судом;

зобов`язати відповідача-2 здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 80% від суддівської винагороди, відображеної у довідці від 29.09.2020 №1209/2020, виданої Рівненським апеляційним судом, враховуючи його стаж роботи на посаді судді 35 років 3 місяці 27 дні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 02.03.1993 по 22.12.2016 позивач обіймав посаду судді Рівненського районного суду Рівненської області, Апеляційного суду Рівненської області/Рівненського апеляційного суду. Маючи достатньо стажу роботи на посаді судді, ОСОБА_1 з 23.12.2016 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у зв`язку з його відставкою. Зі змісту листа відповідача-1 від 04.04.2024 №1700-0202-8/19014 ОСОБА_1 повідомлено про порядок обчислення та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за результатом аналізу якого було з`ясовано, що Пенсійний орган всупереч чинному законодавству та усталеній судовій практиці зарахував до стажу роботи на посаді судді виключно періоди перебування на посаді судді Рівненського районного суду Рівненської області, Рівненського апеляційного суду з 02.03.1993 по 22.12.2016 без врахування: періоду проходження військової служби з 16.11.1980 по 25.12.1982 (сукупно 2 роки 1 місяць 10 днів); половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 01.09.1983 по 29.06.1987 (сукупно 1 рік 10 місяців 29 днів); на посадах, вимоги щодо яких визначені законом та надавали право для призначення на посаду судді: з 03.08.1987 по 28.06.1988 стажер (стажист) Рівненського районного суду; з 01.07.1988 по 01.03.1993 адвокат (член) Рівненської обласної колегії адвокатури.

Позивач вважає протиправною таку триваючу (ще з дня призначення довічного грошового утримання) бездіяльність відповідача-1, позаяк вона впливає, як на законність обчислення його стажу роботи на посаді судді, так і на загальний виплачуваний розмір довічного грошового утримання судді у відставці, що обчислюється від такого стажу.

Також позивач повідомив, що у зв`язку з наявністю підстав для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 він 28.05.2024 звернувся до відповідача-1 з письмовою заявою про проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання та надав довідку, видану Рівненським апеляційним судом від 29.09.2020 №1209/2020, якою визначено розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2020 184976,00 грн. Однак, відповідач-2 (визначений для розгляду заяви та документів за принципом екстериторіальності/випадковості) прийняв рішення №87 від 05.06.2024 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з незрозумілих, нелогічних та необґрунтованих мотивів, що свідчить про протиправність цього рішення Пенсійного органу, яке, на переконання позивача, підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачі подали відзиви на позовну заяву, аналогічні за змістом один одному, в яких заперечили проти задоволення позовних вимог повністю. Вказали, що ОСОБА_1 з 23.12.2016 року відповідно до його заяви призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року за № 1402-VIII (далі Закон 1402) у зв`язку із звільненням посади у відставку. Частиною 1 статті 116 Закону №1402 визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Статтею 137 Закону №1402, чітко визначено посади, що зараховується до стажу роботи на посаді судді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Згідно з частиною другою цієї статті, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Нормами статті 142 Закону № 1402 визначено право судді, який вийшов у відставку, зокрема, на щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону № 1402, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

При цьому, частиною третьою статті 142 Закону № 1402 передбачено збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці за кожний повний рік роботи на посаді судді. Застосування норм статті 137 та абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 при обчисленні зазначеного вище збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено. Згідно з електронною справою одержувача щомісячного довічного грошового утримання, Ваш страховий стаж становить 35 років 3 місяці 3 дні, стаж роботи на посаді судді, який дає право на щомісячне грошове утримання, - 23 роки 9 місяців (розрахунок додається). До стажу роботи на посаді судді зараховано періоди Вашої роботи з 02.03.1993 по 30.11.2016. Таким чином, на переконання відповідачів, підстав для зарахування спірних періодів роботи до стажу роботи на посаді судді, немає.

Також повідомили, що про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним Судом України, Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом - щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав.

Пенсійний фонд України протягом трьох робочих днів після отримання повідомлення інформує органи, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, про підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та про необхідність підготовки списків одержувачів щомісячного довічного грошового утримання (далі - список).

Органи, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, протягом 5 робочих днів з дня надходження інформації Пенсійного фонду України складають списки за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та подають їх відповідним судам, ліквідаційним комісіям, що здійснюють заходи із ліквідації відповідних судів, або територіальним органам Державної судової адміністрації України (далі - відповідні органи).

На підставі списків відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді / довідки про винагороду працюючого судді Конституційного Суду України за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди / винагороди судді Конституційного Суду України, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку.

Водночас, на переконання Пенсійних органів, будь-яких обставин, які би зумовили перерахунок пенсії позивача не виникало.

Відповідач-2 повідомив, що оригіналу довідки для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до заяви про перерахунок пенсії від 28.05.2024 позивач не надав, а тому підстав для перерахунку пенсії немає.

З цих підстав відповідачі просили відмовити позивачу в задоволенні позову.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 23.12.2016 призначено та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виходячи з положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Розрахований Пенсійним органом для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання стаж роботи на посаді судді склав 23 роки 9 місяців виходячи із стажу роботи на посаді судді з 02.03.1993 по 30.11.2016. Відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складав 90% від суддівської винагороди станом на дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання.

Листом відповідача-1 від 04.04.2024 №1700-0202-8/19014 позивача на його заяву від 28.02.2024 повідомлено, що відсутні підстави для врахування періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті, періодів роботи на посаді стажиста Рівненського районного суду та адвоката Рівненської обласної колегії адвокатів до стажу роботи на посаді судді, з урахуванням тривалості якого визначається відсоток, на який додатково збільшується розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Також повідомлено, що для прийняття рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді від 29.09.2020 №1209/2020, виданої Рівненським апеляційним судом, слід звернутись із заявою про перерахунок встановленого зразка у разі подання заяви з необхідними документами до територіального органу Пенсійного фонду України або ж через вебпортал Пенсійного фонду України. Також зазначено, що листом управління від 07.10.2020 №1700-0315-8/30642 позивача було відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням вищевказаної довідки від 29.09.2020 №1209/2020, виданої Рівненським апеляційним судом.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування при визначенні відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання до його стажу роботи на посаді судді періоду проходження військової служби, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та на посадах, вимоги щодо яких визначені законом та надавали право для призначення на посаду судді, позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Окрім цього, 28.05.2024 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою встановленого зразка про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши належним чином засвідчену в.о. голови Рівненського апеляційного суду копію довідки від 29.09.2020 №1209/2020, позаяк її оригінал знаходився у відповідача-1.

Рішенням відповідача-2 №87 від 05.06.2024, визначеного для розгляду поданих документів за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданої довідки з тих підстав, що зміни розміру складових суддівської винагороди суддів, який працює на відповідній посаді з 01.01.2024 не відбулося, а ОСОБА_1 надав копію довідки про суддівську винагороду, не її оригінал.

Також позивач вважає протиправним і таким, що підлягає скасуванню рішення відповідача-2 №87 від 05.06.2024 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених цією статтею.

Однією з підстав звільнення судді відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно із ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у ч. 3 ст. 142 Закону 1402-VIII, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування стажу роботи особи на посаді судді.

Відповідачами не заперечувалось наявність у позивача права на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Спірною у даній справі є, окрім іншого, поведінка Пенсійного органу щодо не зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді інших періодів професійної діяльності, окрім періодів роботи на посаді судді Рівненського районного суду Рівненської області та Апеляційного суду Рівненської області/Рівненського апеляційного суду.

Оцінюючи правомірність бездіяльності відповідача в цій частині, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідач-1 стверджує, що виключно зазначена у ч. 1 статті 137 Закону №1402-VIII робота може бути зарахована до стажу роботи на посаді судді, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Суд оцінює критично та відхиляє зазначені доводи відповідача, виходячи з такого.

Абзацом 4 п. 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

До набрання чинності Законом №1402-VIII питання обчислення стажу роботи на посаді судді було врегульоване Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI).

Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Позивача на посаду судді вперше призначено 02.03.1993, що підтверджується проведеним відповідачем-1 розрахунком стажу роботи на посаді судді та його листом від 04.04.2024 №1700-0202-8/19014, за змістом якого згідно з електронною справою одержувача щомісячного довічного грошового утримання, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді зараховано періоди роботи з 02.03.1993 по 12.05.1996, з 13.05.1996 по 30.11.2016 на посадах судді Рівненського районного суду Рівненської області, Апеляційного суду Рівненської області.

До набрання чинності Законом №1402-VIII та Законом №2453-VI в період роботи позивача на посаді судді Рівненського міського суду, дані правовідносини щодо порядку обчислення стажу роботи на посаді судді регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ ).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно із абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Позивач вважає, що до його стажу роботи на посаді судді відповідач-1 ще при первинному призначенні щомісячного довічного грошового утримання протиправно не зарахував періоди: проходження строкової військової служби з 16.11.1980 по 25.12.1982; половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 01.09.1983 по 29.06.1987; роботи на посадах, вимоги щодо яких визначені законом та надавали в 1993 році право для призначення на посаду судді: з 03.08.1987 по 28.06.1988 стажер (стажист) Рівненського районного народного суду; з 01.07.1988 по 01.03.1993 адвокат (член) обласної колегії адвокатури, що передували даті призначення на посаду судді Рівненського районного суду.

Згідно із частиною першою ст. 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 №1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28.06.1996 року).

Відповідно до пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального заходу суддів» від 10.07.1995 №584/95 (далі - Указ Президента України №584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» від 03.09.2005 №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Верховний Суд у постановах від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 13.11.2019 у справі №521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 24.03.2020 у справі №559/512/17, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а та від 15.11.2021 у справі №580/6051/20 дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Позивач стверджує, що календарний період роботи позивача безпосередньо на посадах, віднесених до посади судді складає повних 23 роки з 02.03.1993 по 30.11.2016.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Документи, необхідні для призначення щомісячного довічного грошового утримання» Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №200/14891 (далі Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України №3-1) до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються документи про страховий стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Згідно з п. 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Дипломом Харківського юридичного інституту ім. Ф. В. Дзержинського Серія РВ №746884 засвідчується, що ОСОБА_1 в 1983 вступив до цього навчального закладу і в 1987 році закінчив його повний курс за спеціальністю правознавство. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 29.06.1987 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію «юриста».

Період навчання і відповідний вищий юридичний навчальний заклад відображені також і в трудовій книжці позивача Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 29.09.1979.

При цьому, після закінчення вказаного вищого юридичного навчального закладу 03.08.1987 позивач був зарахований на посаду стажера (стажиста) Рівненського районного народного суду як особа, що мала відповідну освіту (наказ від 03.08.1987 №61-к).

У постановах від 20.04.2021 у справі №344/5707/19 та від 14.05.2021 у справі №592/3354/17 Верховний Суд зробив висновок про необхідність зарахування половини строку навчання у вищому юридичному учбовому закладі на денній формі навчання до стажу, який враховується для набуття права на відставку і при обчисленні розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Відповідачем-1 не заперечувалось факту наявності в його розпорядженні при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як трудової книжки позивача, так і копії диплому про закінчення навчального закладу.

Таким чином, суд вважає достатніми підстави вважати, що відповідач-1 протиправно не зарахував до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 половини періоду його навчання у цьому юридичному навчальному закладі з 01.09.1983 по 29.06.1987, що складає 01 рік 10 місяців 29 днів.

Окрім цього, статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Згідно з статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

За встановленими у абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII правилами, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Таким чином, зазначені положення законодавства давали право особі на зарахування, зокрема, до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби.

Згідно з п. 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС. Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток №2).

Військовим квитком ОСОБА_1 Серія НОМЕР_2 від 16.11.1980 (сканкопія якого наявна у відповідача-1) підтверджується, що позивач проходив строкову військову службу у збройних силах СРСР в період з 16.11.1980 по 25.12.1982.

За наведених обставин справи, суд вважає достатніми підстави стверджувати, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, підлягав зарахуванню також період проходження ним військової служби у збройних силах СРСР з 16.11.1980 по 25.12.1982.

Також суд встановив, що після здобуття позивачем вищої юридичної освіти 03.08.1987 Відділом юстиції Рівненського облвиконкому його направлено у Рівненський районний народний суд на посаду стажера (стажиста), яку ОСОБА_1 обіймав до 28.06.1988 (відомості про період роботи зазначені у трудовій книжці, яка відповідно до Порядку №637 є основним документом про трудову діяльність працівника).

Статтею 67 Закону УРСР "Про судоустрій" від 05.06.1981 №2022-Х було передбачено, що структура і штатна чисельність апарату районного (міського) народного суду затверджуються начальником відділу юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів у межах штатної чисельності і фонду заробітної плати, встановлених Міністром юстиції Української PCP.

З наведеного вбачається, що організаційне керівництво (в тому числі і питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у розглядуваний період роботи позивача на посаді стажиста здійснювалося відповідними відділами юстиції виконавчого комітету відповідних обласних Рад чи обласних державних адміністрацій, що свідчить про наявність підстав для зарахування до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, і період роботи його на посаді стажиста Рівненського районного народного суду Рівненської області.

Питання проходження стажування випускниками вищих навчальних закладів в цей період регулювалися такими законодавчими актами колишнього Союзу PCP та УРСР, як: постанова Ради міністрів СРСР від 18.07.1972 №535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні», Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973 року.

В підпункті 4.2 пункту 10 зазначеної вище Постанови № 535 від 18.07.1972 було визначено, що випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.

Відповідно до пункту 1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973, також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищи навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.

Пунктами 5, 15 цього Положення передбачалось, що час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (далі - Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управлінь, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Пунктом 3 цього Порядку №283 було передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Згідно з пунктом 4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Вказана позиція узгоджується із викладеною в постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 819/1550/16, яка має враховуватись судом при вирішенні даної справи відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Так, в розпорядженні відповідача-1 була трудова книжка, що підтверджувала період проходження стажування позивача з 03.08.1987 до 28.06.1988 на посаді стажера у Рівненському районному народному суді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19 зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону № 1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Частина друга статті 137 Закону № 1402-VIII прийнята на покращення соціального захисту суддів як висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту і передбачає додаткову можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а не альтернативну можливість вибору стажу, адже в абзаці четвертому пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) (аналогічна позиція висловлена у постанові ВП ВС від 08.10.2020 по справі № 9901/537/19).

Водночас, 02.03.1993 позивача обрано суддею Рівненського районного суду Рівненської області, зокрема й такого, який успішно пройшов після закінчення вищого юридичного навчального закладу стажування (на посаді стажера) у цьому суді.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, суд приходить до висновку про належність до зарахування позивачу до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період роботи в якості стажиста з 03.08.1987 до 28.06.1988 у Рівненському районному народному суді.

Також судом встановлено, що після закінчення строку стажування в Рівненському районному народному суді 01.07.1988 позивача зараховано (за наслідками переведення) членом Рівненської обласної колегії адвокатів на посаду адвоката, а 01.03.1993 відраховано із її членів у зв`язку з обранням на посаду судді Рівненського районного суду Рівненської області.

Позивач теж стверджує бездіяльність відповідача щодо не зарахування його періоду роботи посаді адвоката до стажу роботи на посаді судді, позаяк зазначена відноситься до стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Оцінюючи вказані доводи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 7 Закону №2862-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді вперше 01.03.1993) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Таким чином, на момент призначення позивача суддею у 1993 році для зайняття такої посади поряд з іншим необхідним була наявність стажу роботи в галузі права не менш як два роки.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права 2 роки мають судді, яких було призначено на посаду вперше згідно з вимогами, встановленими Законом України №2862-ХІІ на день їх обрання.

З цього питання також висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що внесені до ст. 137 Закону №1402 зміни дозволили зарахувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді (постанова від 30 травня 2019 року у справі №11-1481заі18).

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19).

Суд встановив, що наявними документами (трудова книжка, копія особової справи адвоката) підтверджується, що на момент призначення позивача суддею у нього був наявний стаж роботи стажером Рівненського районного народного суду - 10 місяців 26 днів, адвокатом (членом) Рівненської обласної колегії адвокатури - 4 роки 8 місяців 1 день, тобто не менше двох років, як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач-1, окрім іншого, протиправно не зарахував до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання та виплату щомісячного довічного грошового утримання, також і періоди роботи з 03.08.1987 до 28.06.1988 (стажист суду) та з 01.07.1988 по 01.03.1993 (адвокат колегії адвокатів), які передували призначенню на посаду судді.

Відповідно до пунктів 3, 4 Розділу ІІІ «Приймання, оформлення і розгляд документів органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання» Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України №3-1, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного грошового утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання або відмову в його призначенні з урахуванням пункту 5 розділу І цього Порядку.

Орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, не пізніше 10 днів з дня винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Так, відповідач при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Пенсійний орган був зобов`язаний зарахувати до стажу роботи на посаді судді, яка дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, спірні періоди. При цьому, такий обов`язок у Пенсійного органу виникає в силу вимог закону незалежно від факту звернення особи із відповідною заявою про зарахування стажу.

На підставі заяви ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області позивачу з 23.12.2016 призначено щомісячне довічне грошове утримання. Водночас, основний розмір щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди обчислений враховуючи стаж роботи на посаді судді повних 23 роки.

Про порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання пункту 4 Розділу ІІІ «Приймання, оформлення і розгляд документів органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання» Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України №3-1 позивача Пенсійний орган повідомив лише листом від 04.04.2024 №1700-0202-8/19014.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд вважає, що належним способом захисту прав та інтересів позивача в цій частині є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при вирішенні питання про обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яка полягає у не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження строкової військової служби з 16 листопада 1980 року по 25 грудня 1982 року - 2 роки 1 місяць 10 днів; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1983 року по 25 червня 1987 року - 01 рік 10 місяців 29 днів; роботи на посаді стажера Рівненського районного народного суду з 03.08.1987 по 28.06.1988 10 місяців 26 днів, роботи на посаді адвоката (члена) Рівненської обласної колегії адвокатури з 01.07.1988 по 01.03.1993 - 4 роки 8 місяців 1 день як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Визначаючи спосіб відновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду слід врахувати, що як було встановлено відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

В ході розгляду справи судом на підставі належних і допустимих доказів встановлено, що загальний стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 33 роки 4 місяці 6 днів та складається із добровільно зарахованого відповідачем-1 періоду роботи на посаді судді Рівненського районного суду Рівненської області, Апеляційного суду Рівненської області/Рівненського апеляційного суду (23 роки 9 місяців) та протиправно не зарахованих (9 років 7 місяців 6 днів): строкової військової служби (2 роки 1 місяць 10 днів); половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (01 рік 10 місяців 29 днів); роботи на посаді стажера Рівненського районного народного суду (10 місяців 26 днів), роботи на посаді адвоката (члена) Рівненської обласної колегії адвокатури (4 роки 8 місяців 1 день), як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Зважаючи на це, з врахуванням ч. 2 ст. 142 Закону 1402-VIII та виходячи із встановленого стажу роботи на посаді судді відповідач-1 зобов`язаний був обчислити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 при його розрахунку виходячи із 76% суддівської винагороди (50% - за 20 років стажу + 26% за 13 років стажу х 2%).

Відтак, належним способом відновлення в повній мірі порушених прав та інтересів ОСОБА_1 , який унеможливить повторне звернення позивача до суду із позовною заявою буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 починаючи з 18.01.2024 (в межах встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду), виходячи із 76% від суддівської винагороди та загального стажу роботи на посаді судді 33 роки 4 місяці 6 днів, зарахувавши додатково до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів: проходження строкової військової служби з 20 травня 1976 року по 19 травня 1978 року - 2 роки; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1983 року по 25 червня 1987 року - 01 рік 10 місяців 29 днів; роботи на посаді стажера Рівненського районного народного суду з 03.08.1987 по 28.06.1988 10 місяців 26 днів, роботи на посаді адвоката (члена) Рівненської обласної колегії адвокатури з 01.07.1988 по 01.03.1993 - 4 роки 8 місяців 1 день як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Таким чином суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визначення відсоткового розміру суддівської винагороди, з якої повинен обчислюватись розмір щомісячного грошового утримання позивача як судді у відставці 76% замість заявлених позивачем у позовній заяві 84%.

Відтак, слід відмовити в позові ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача-1 здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 , виходячи із 84% від суддівської винагороди та загального стажу роботи на посаді судді 35 років 3 місяці 27 дні.

Також, оцінюючи протиправність оскарженого рішення відповідача-2, яким позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду від 29.09.2020 №1209/2020, виданої Рівненським апеляційним судом, суд враховує наступне.

Згідно із ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 135 Закону України №1402VIII базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною 4 вищезазначеної статті передбачено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти, як: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Згідно зі статтею 142 Закону №1402, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по З 1 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців -які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 24 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402; розмір посадового окладу судді становить:

4) з 1 січня 2020 року:

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року

Разом з тим, пунктом 25 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №41-45, ст. 529; 2015 р., №18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІ якого (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок .

Щомісячне довічне грошове утримання, судді у відставці, було обчислене та виплачувалось позивачу з урахуванням наведених вище положень абзацу другого пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII як судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 18.02.2020 зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

З урахуванням наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України/п.17 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII.

А тому, згадані вище положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII втратили чинність з 18.02.2020.

Як наслідок, з 18.02.2020 на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюються положення ст.142 Закону №1402-VIII, в силу приписів частини четвертої якої суддя у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, єдиною умовою перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У березні місяці 2020 року всім працюючим суддям України, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, було здійснено доплату у зв`язку з підвищенням посадових окладів на підставі Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020, починаючи з 01.01.2020.

Таку доплату отримали і судді Рівненського апеляційного суду, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання.

Факт виплати суддям Рівненського апеляційного суду суддівської винагороди з 1 січня 2020 року у кратності 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є загальновідомим.

Відповідно до р. 3 п 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Долучена позивачем до заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці довідка про суддівську винагороду від 29.09.2020 №1209/2020, видана Рівненським апеляційним судом для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням вищенаведеного чинного нормативно-правового регулювання порядку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці є підставою для здійснення такого перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2020, оскільки зміна розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді відбулося станом на 01.01.2020 і саме з 01.01.2020 у нього виникли підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, і саме з 01.01.2020 змінився і розмір довічного грошового утримання суддів у відставці.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді станом на 01.01.2020.

Водночас суд оцінює критично та відхиляє доводи відповідача-2 про те, що позивачем долучено до заяви про перерахунок пенсії копію довідки про суддівську винагороду від 29.09.2020 №1209/2020, видану Рівненським апеляційним судом, а не її оригінал.

Суд враховує, що відповідно до листа відповідача-1 від 04.04.2024 №1700-0202-8/19014 оригінал такої довідки наявний у такого Пенсійного органу, позаяк його листом від 07.10.2020 №1700-0315-8/30642 було повідомлено про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням такої довідки та запропоновано подати заяву встановленого зразка.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Порядку №3-1, заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

До заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди (п. 2 Розділу ІІ Порядку №3-1).

Судом встановлено, що оригінал довідки про суддівську винагороду від 29.09.2020 №1209/2020, виданої Рівненським апеляційним судом, надався відповідачу-1 для перерахунку пенсії в 2020 році та наявний у матеріалах електронної пенсійної справи.

Водночас, до заяви про перерахунок пенсії за встановленою формою відповідачу-1, який передав для їх розгляду відповідачу-2, надавалась належним чином засвідчена в.о. голови Рівненського апеляційного суду ОСОБА_2 копія зазначеної вище довідки, скріпленої гербовою печаткою суду.

Таким чином, доводи відповідача-2 щодо надання до заяви про перерахунок пенсії копії довідки є безпідставними та необґрунтованими, які, на переконання суду, свідчать про надмірний формалізм при прийнятті рішення про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, станом на день звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та подання довідки про суддівську винагороду для здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, у відповідача-2 були відсутні будь-які правові обмеження для відмови у нарахуванні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII та Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Зокрема, Конституційний Суд України у пункті 7 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та законом про статус суддів.

Зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 за №4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Право позивача на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі є беззаперечним, гарантоване в силу положень статей 126, 130 Конституції України, статті 142 Закону №1402-VIII, а забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань, а відмова в проведенні перерахунку є безпідставною.

В зв`язку з цим, суд дійшов висновку про протиправність оскарженого рішення відповідача-2 про відмову позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та необхідність його скасування.

При цьому, оцінюючи доводи відповідача-2 щодо пропуску позивачем строку звернення до суду суд враховує, що позивачем оскаржується рішення Пенсійного органу №87 від 05.06.2024, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позовні вимоги про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки про суддівську винагороду від 29.09.2020 №1209/2020, виданої Рівненським апеляційним судом розглядались в межах встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України строку звернення до суду.

Відтак, передбачений законом строк звернення до суду позивачем не пропущений.

З метою відновлення прав, свобод та інтересів позивача в цій частині, задля унеможливлення повторного його звернення до суду та враховуючи встановлені обставини щодо протиправності не зарахування усіх періодів професійної діяльності до стажу роботи на посаді судді, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача-2 здійснити починаючи з дня звернення із відповідною заявою 28.05.2024 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 76% від суддівської винагороди, відображеної у довідці від 29.09.2020 №1209/2020, виданої Рівненським апеляційним судом, враховуючи його стаж роботи на посаді судді 33 роки 4 місяці 6 днів.

Відповідачами частково не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності його поведінки у спірних правовідносинах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Суд присуджує на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при вирішенні питання про обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яка полягає у не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження строкової військової служби з 16 листопада 1980 року по 25 грудня 1982 року - 2 роки 1 місяць 10 днів; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1983 року по 25 червня 1987 року - 01 рік 10 місяців 29 днів; роботи на посаді стажера Рівненського районного народного суду з 03.08.1987 по 28.06.1988 10 місяців 26 днів, роботи на посаді адвоката (члена) Рівненської обласної колегії адвокатури з 01.07.1988 по 01.03.1993 - 4 роки 8 місяців 1 день як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 починаючи з 18.01.2024 (в межах встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду), виходячи із 76% від суддівської винагороди та загального стажу роботи на посаді судді 33 роки 4 місяці 6 днів, зарахувавши додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів: проходження строкової військової служби з 16 листопада 1980 року по 25 грудня 1982 року - 2 роки 1 місяць 10 днів; половини строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1983 року по 25 червня 1987 року - 01 рік 10 місяців 29 днів; роботи на посаді стажера Рівненського районного народного суду з 03.08.1987 по 28.06.1988 10 місяців 26 днів, роботи на посаді адвоката (члена) Рівненської обласної колегії адвокатури з 01.07.1988 по 01.03.1993 - 4 роки 8 місяців 1 день як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №87 від 05.06.2024, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду від 29.09.2020 №1209/2020, виданої Рівненським апеляційним судом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити починаючи з дня звернення із відповідною заявою 28.05.2024 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 76% від суддівської винагороди, відображеної у довідці від 29.09.2020 №1209/2020, виданої Рівненським апеляційним судом, враховуючи його стаж роботи на посаді судді 33 роки 4 місяці 6 днів.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34,м. Полтава,Полтавська обл.,36014, ЄДРПОУ/РНОКПП 13967927)

Суддя Д.Є. Махаринець