Справа № 260/110/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/110/24 пров. № А/857/12450/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевич Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №260/110/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Рейті С.І.,

час ухвалення рішення 30.04.2024,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складення повного тексту рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Рівненській області), в якому просить:

1) Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Рівненській області №433 від 26.10.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

2) Зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового трудового стажу періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1988 на посаді чергової позакласної залізничної станції релейної централізації ЕЦ-2 станції Чоп Львівської залізниці з 06.05.1991 по 31.07.2013, на посаді чергової по залізничній станції Чоп позакласній відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» з 01.08.2013 по 22.11.2015, призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як робітнику локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років за «Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення», з 20.10.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області, як до територіального органу Пенсійного фонду України, за місцем своєї реєстрації, із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого від 26.10.2023 року за №433 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного стажу роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.

При цьому, зі змісту спірного рішення, до пільгового стажу не взято до уваги періоди роботи згідно з довідкою № ДИН-5-07/207 від 25.09.2023, оскільки пільгова довідка не відповідає вимогам щодо оформлення згідно з додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, а саме: в переліку посад робітників локомотивних бригад затвердженого постановою № 583 від 12.10.1992 року правом на пенсію за вислугу років користуються лише «Чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом», тобто посада зазначена в пільговій довідці не відповідає переліку посад затверджених постановою (не зазначено, що станція Чоп магістральна залізниця з особливо інтенсивним рухом).

Позивач вважає, що відмовляючи у зарахуванні пільгового стажу та у призначенні їй пенсії на пільгових умовах, відповідач порушив її право на соціальний захист та право на пенсійне забезпечення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №260/110/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №433 від 26.10.2023; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту а статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період з 06.05.1991 по 31.07.2013 та з 01.08.2013 по 22.11.2015; Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням зарахованого до пільгового стажу роботи періоду з 06.05.1991 по 31.07.2013 та з 01.08.2013 по 22.11.2015.; В задоволенні інших позовних вимог відмовлено; Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку та просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №260/110/24 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, судом не з`ясовано фактичні обставини справи, що призвело до неправильного її вирішення. Згідно з уточнюючою довідкою №ДИН-5-07/207 від 25.09.2023, виданою Виробничим структурним підрозділом «Ужгородська дирекція залізничних перевезень «Регіональної філії «Львівська залізниця» у період з 06.05.1991 по 31.07.2013 позивач працювала черговим позакласної залізничної станції релейної централізації ЕЦ-2 Станції Чоп Львівської залізниці; з 01.08.2013 до 22.11.2015 черговим по залізничної станції Чоп позакласній відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця». Судом не взято до уваги той факт, що періоди роботи згідно з цією довідкою не зараховано до пільгового стажу, оскільки пільгова довідка не відповідає вимогам щодо оформлення згідно з додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, а саме: в переліку посад робітників локомотивних бригад затвердженого постановою №583 від 12.10.1992р. правом на пенсію за вислугу років користуються лише «Чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом», тобто посада зазначена в пільговій довідці не відповідає переліку посад затверджених постановою (не зазначено, що станція Чоп -магістральна залізниця з особливо інтенсивним рухом). Враховуючи викладене, вважає, що Головним управлінням прийнято правомірне рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного стажу роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.

Крім цього, судом першої інстанції не врахований майновий стан відповідача щодо стягнення судового збору. Оскільки, державні асигнування спрямовуються лише на виплату пенсій, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не має можливості сплатити судовий збір.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №260/110/24 без змін. Звертає увагу суду, що станція Чоп, на якій працювала позивач віднесена до категорії «позакласних» у зв`язку із надмірною (не стандартною) завантаженістю, що підтверджується листом №37 від 07.12.2023 з додатками.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого за № 433 від 26.10.2023 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного стажу роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.

При цьому, зі змісту спірного рішення вбачається, що до пільгового стажу не взято до уваги періоди роботи згідно з поданою позивачем довідкою, оскільки така не відповідає вимогам щодо оформлення згідно з додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, а саме: в переліку посад робітників локомотивних бригад затвердженого постановою № 583 від 12.10.1992 року правом на пенсію за вислугу років користуються лише «Чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом», тобто посада зазначена в пільговій довідці не відповідає переліку посад затверджених постановою (не зазначено, що станція Чоп -магістральна залізниця з особливо інтенсивним рухом).

Вважаючи відмову в призначенні пенсії протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом про зобов`язання призначити їй пенсію.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що документи, які були надані із заявою про призначення пільгової пенсії, містять всі необхідні відомості, для врахування спірних періодів до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, а тому прийшов до висновку про необґрунтованість прийнятого рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 26.10.2023 №433 про відмову в призначення пенсії та наявність підстав для його скасування.

Також суд першої інстанції вважав, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати спірний період роботи, протиправність незарахування якого була встановлена судом в даному рішенні, до пільгового стажу позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20.10.2023 враховуючи зараховані до пільгового стажу періоди роботи.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України №7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (ч.1 ст.9 Закону №1058-IV).

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) передбачено такий вид трудової пенсії як пенсія за вислугу років.

Відповідно до п.2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

За приписами п.п.2-1, 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII (далі Закон №2148-VIII) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбаченими статтями 52, 54, та 55 Закону №1788-ХІІ. Пенсія за вислугу років призначається за зверненням таких осіб з дотриманням умов, передбачених Законом №1788-ХІІ.

Пунктом "а" ст.55 Закону №1788-ХІІ, із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII (далі Закон №213-VIII) та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII (далі Закон №911-VIII) було передбачено окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років з дотриманням певних умов, зокрема робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України пенсії призначаються після досягнення працівниками 55 років і за стажу роботи: для чоловіків - не менше як 30 років, з них не менш як 12 років шість місяців на такій роботі; для жінок - не менш як 25 років, з них не менш як 10 років на такій роботі. За відсутності стажу роботи в чоловіків - 30, у жінок - 25 років, у період до 01 квітня 2024 року, пенсія за вислугу років названим особам призначається за наявності стажу роботи в залежності від періоду звернення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" затверджено, зокрема, Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі Список №583), до якого включено наступні професії та посади: бригадири магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій та штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; електромонтери і електромеханіки контактної мережі магістральних залізниць; кондуктори вантажних поїздів; кочегари паровозів і парових кранів на залізничному ходу; майстри (шляхові, мостові, тунельні) магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; машиністи автомотрис і мотовозів; машиністи і помічники машиністів паровозів і парових кранів на залізничному ходу; машиністи і помічники машиністів тепловозів; машиністи і помічники машиністів електровозів; машиністи і помічники машиністів дизель-поїздів; машиністи і помічники машиністів електропоїздів (секцій); машиністи-інструктори локомотивних бригад; механіки рефрижераторних поїздів (секцій); монтери колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; оглядачі вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; поїзні диспетчери і старші поїзні диспетчери; регулювальники швидкості руху вагонів; ремонтники штучних споруд магістральних залізниць на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; складачі поїздів; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом; чергові та оператори сортувальних гірок на станціях позакласних і 1 класу.

Відповідно до положень статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Оспорюваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 433 від 26.10.2023 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що до пільгового стажу не взято до уваги періоди роботи згідно з довідкою № ДИН-5-07/207 від 25.09.2023, оскільки пільгова довідка не відповідає вимогам щодо оформлення згідно з додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, а саме: в переліку посад робітників локомотивних бригад затвердженого постановою № 583 від 12.10.1992 року правом на пенсію за вислугу років користуються лише «Чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом», тобто посада зазначена в пільговій довідці не відповідає переліку посад затверджених постановою (не зазначено, що станція Чоп магістральна залізниця з особливо інтенсивним рухом).

Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача, що була додана нею до заяви про призначення пенсії, остання:

- з 05.08.1988 року прийнята учнем чергового стрілочника посту на період виробничої практики;

- з 29.08.1988 року переведена черговим стрілочника поста;

- з 01.12.1988 року звільнена з роботи у зв`язку із закінченням виробничої практики;

- з 01.08.1989 року прийнята сигналістом 2-го розряду;

- з 12.12.1989 року переведена черговою по парку;

- з 04.03.1991 року переведена практикантом чергового по позакласній залізничній станції поста маршрутно-релейної централізації;

- з 06.05.1991 року переведена черговим по позакласній залізничній станції поста маршрутно-релейної централізації;

- з 01.10.2011 року відокремлений підрозділ Станція Чоп переведений до складу відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» як виробничий структурний підрозділ станція Чоп;

- з 01.08.2013 року переведена черговим по залізничній станції;

- 22.11.2015 року звільнена з роботи за власним бажанням.

Посади, які займала позивач у спірний період (черговий по позакласній залізничній станції та черговий по залізничній станції) належить до переліку професій, передбачених Списком №583, що дають право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.55 Закону №1788-ХІІ, архівною довідкою Ужгородської дирекції залізничних перевезень від 22.09.2023 № Д-805 підтверджується стаж роботи ОСОБА_1 , а довідка про інтенсивність руху свідчить про те, що станція Чоп магістральна залізниця з особливо інтенсивним рухом.

Крім цього, відповідно до довідки Ужгородської дирекції залізничних перевезень № ДИН-5-07/207 від 25.09.2023 про особливий характер роботи, який дає право на пенсії за вислугу років стаж роботи за вислугу років ОСОБА_1 на 01.10.2017 складає 24 роки 6 місяців 18 днів (а.с.19).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на зарахування до пільгового стажу роботи періоди з 06.05.1991 по 31.07.2013 та з 01.08.2013 по 22.11.2015 на вказаних вище посадах, документи, що були надані із заявою про призначення пільгової пенсії, містять всі необхідні відомості для врахування спірних періодів до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, а тому висновок відповідача про не зарахування до пільгового стажу позивача цього періоду роботи є помилковим, а оспорюване рішення № 433 від 26.10.2023 протиправним.

Також суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати спірний період роботи, протиправність незарахування якого була встановлена судом в даному рішенні, до пільгового стажу позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20.10.2023 враховуючи зараховані до пільгового стажу періоди роботи.

Необґрунтованими колегія суддів вважає також і доводи апеляційної скарги щодо стягнення судового збору без врахування майнового стану відповідача, оскільки рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає вимогам ч.1 ст.139 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №260/110/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк