Справа № 336/9782/24
Суддя: Звєздова Н. С.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/98/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Звєздової Н.С., за участі секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА) про скасування постанови про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Логачов В.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 01.10.2024 серії АР №1193754, через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просив:

1) скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 17.09.2024 серії НОМЕР_4, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8 500,00 гривень, а справу про адміністративне правопорушення - закрити;

2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1 211,20 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.09.2024 року позивач ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав постанову по справі про адміністративне правопорушення у сферi безпеки на транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце реєстрації проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 17.09.2024 року серії НОМЕР_4. В постанові зазначено, що 17.09.2024 року о 12 год 45 хв за адресою М-30. км 996 + 491 Дніпропетровська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.440, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . Постановою зафіксовано: марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу - MAN TGX 26.440, д.н. НОМЕР_1 ; кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 4800 мм, 2-3: 1350 мм, 3-4: 5000 мм; 4-5: 4610 мм; 5-6 : 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 7550 кг, 2 - 11450 кг, 3 - 6100 кг, 4 - 7750 кг; 5 - 6950 кг; 6 - 7250 кг; загальна маса - 47050 кг. Згідно Постанови відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України. Перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,863% 2,345 тн при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тн. Постановою про адміністративне правопорушення серія серії НОМЕР_4 від 17.09.2024 року Державної служби України з безпеки на транспорті притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн. Вважає, що постанова серії НОМЕР_4 від 17.09.2024 року є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки винесена відносно фізичної особи, яка фактично не вчиняла 17.09.2024 правопорушення, яке їй інкримінує відповідач у своїй постанові. Так, позивач є власником транспортного засобу MAN TGX 26.440 д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1246. 01.10.2016 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Фаворит Логістік» було укладено Договір оренди транспортних засобів № 01/10/16, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 як власник автомобілів передав в оренду 28 одиниць вантажних автомобілів та 27 причепів. Договір укладено строком до 31.12.2020 (п. 6. 1. Договору). Додатковою угодою № 1 від 30.12.2020 строк дії договору № 01/10/16 від 01.10.2016 було продовжено до 31.12.2021. Додатковою угодою № 1 від 30.12.2021 строк дії договору № 01/10/16 від 01.10.2016 було продовжено до 31.12.2022. Додатковою угодою № 1 від 30.12.2022 року строк дії договору № 01/10/16 від 01.10.2016 було продовжено до 31.12.2027. Актом приймання передавання від 01.10.2016 автомобіль MAN TGX 26.440, д.н. НОМЕР_1 було передано в оренду ТОВ «Фаворит Логістік», відповідно до умов укладеного договору. Таким чином з 01.10.2016 автомобіль MAN TGX 26.440 д.н. НОМЕР_1 . фактично перебуває у користуванні ТОВ «Фаворит Логістік» (). Відповідно до ТТН № 472263 від 17.09.2024 транспортним засобом здійснювалось перевезення насіння соняшника масою 39, 900 тн. Згідно вказаної ТТН автомобільним перевізником виступало ТОВ «Фаворит Логістік», Замовником ТОВ «Енергетик Дніпро», вантажоодержувачем ТОВ «Енергетик Дніпро», пункт навантаження - с. Колар, пункт розвантаження - м. Дніпро, вул.Старочумацька, буд. 9. Посадовою особою відповідача не встановлено фактів прийняття до перевезення додаткового вантажу, після оформлення ТТН, яке б вплинуло на загальну вагу транспортного засобу. Транспортний засіб у дорозі для довантаження не зупинявся. Під час розвантаження автомобіля, вага вантажу склала 40, 08 тн, що підтверджується ваговою квитанцією від 11.09.2024 року. З огляду на викладене ОСОБА_1 не може бути особою винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки він не являється перевізником вантажу.

Ухвалою суду від 15.10.2024 відкрито провадження по справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.11.2024 на виконання ухвали суду представником відповідача надісланий відзив з додатками, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. (а.с.39-83)

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17.09.2024 постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І. складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії НОМЕР_4 відносно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме: 17.09.2023 о 12 год. 45 хв. за адресою: М-30. км 996 + 491 Дніпропетровська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.440, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,863% (2,345 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до п. 22.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - вантажного автомобіля 12 м (для автомобіля (тягача) з напівпричепом - 18,75 м, маршрутного транспортного засобу - 18,75 м), фактичну масу понад 36 т двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом, 40 т. двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом, 40 т трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом, 42 т двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, 44 т трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено різні нормативи для руху контейнеровозів та для руху інших транспортних засобів та їх составів.

Судом встановлено, що в якості даних транспортного засобу, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, у постанові від 17.09.2024 серії НОМЕР_4 зазначено: MAN TGX 26.440, д.н. НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб марки «MAN», моделі «TGX 26.440» є спеціалізованим вантажним контейнеровозом-с, 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому, оскаржувана постанова не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів.

Щодо посилання позивача на той факт, що він не є відповідальною за перевезення вантажу особою, відтак не повинен нести відповідальність на підставі ст. 132-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно постанови КАС від 23.08.2023 року у справі №600/1407/22-а, відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм покладається виключно на автомобільних перевізників, а не на власників транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. (Аналогічна правова позиція висловлена КАС ВС у постановах від 01.06.2023 року та від 06.07.2023 року у справах №640/39442/21 та №560/514/22 відповідно)

Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу MAN TGX 26.440 д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1246. (а.с.18-19)

01.10.2016 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Фаворит Логістік» було укладено Договір оренди транспортних засобів № 01/10/16, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 як власник автомобілів передав в оренду 28 одиниць вантажних автомобілів та 27 причепів. Договір укладено строком до 31.12.2020 (п. 6. 1. Договору). Додатковою угодою № 1 від 30.12.2020 строк дії договору № 01/10/16 від 01.10.2016 було продовжено до 31.12.2021. Додатковою угодою № 1 від 30.12.2021 строк дії договору № 01/10/16 від 01.10.2016 було продовжено до 31.12.2022. Додатковою угодою № 1 від 30.12.2022 року строк дії договору № 01/10/16 від 01.10.2016 було продовжено до 31.12.2027. Актом приймання передавання від 01.10.2016 автомобіль MAN TGX 26.440, д.н. НОМЕР_1 було передано в оренду ТОВ «Фаворит Логістік», відповідно до умов укладеного договору. Таким чином з 01.10.2016 автомобіль MAN TGX 26.440 д.н. НОМЕР_1 . фактично перебуває у користуванні ТОВ «Фаворит Логістік» (). Відповідно до ТТН № 472263 від 17.09.2024 транспортним засобом здійснювалось перевезення насіння соняшника масою 39, 900 тн. Згідно вказаної ТТН автомобільним перевізником виступало ТОВ «Фаворит Логістік», Замовником ТОВ «Енергетик Дніпро», вантажоодержувачем ТОВ «Енергетик Дніпро», пункт навантаження - с. Колар, пункт розвантаження - м. Дніпро, вул.Старочумацька, буд. 9. (а.с.20-29)

З огляду на встановлені вище обставини, суддя зауважує, що оскільки є Договір оренди транспортного засобу, то даний факт свідчить, що на час вказаний у оскаржуваній постанові транспортний засіб не перебував у володінні ОСОБА_1 , а отже, позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення та не повинен нести адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Щодо посилання відповідача на відсутність в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу регулюється Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року №1197 (далі - Порядок №1197) (чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Виходячи з граматичного та логічного тлумачення норм права, які передбачені Порядком №1197, можливо зробити висновок, що законодавець жодного разу не вживав формулювань у наказному відмінку щодо обов`язковості реєстрації належного користувача. Прикладами таких формулювань є: «Цей порядок визначає…; Підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є…». Отже, при аналізі наведених формулювань очевидним є їх диспозитивний характер.

До аналогічного висновку можна дійти методом від протилежного. Так, за змістом пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 7 вересня 1998 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року №1371) (далі по тексту - Порядок №1371), «власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі-власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспорті засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). В даному абзаці міститься дієприкметниковий зворот та дієслово наказного способу на «зобов`язання зареєструвати», що вказує на імперативність норми, передбаченої пунктом 7 Порядку №1371. В Порядку №1197 таких формулювань не має, що знову ж таки свідчить про диспозитивний характер норм, що викладені у вищезгаданому нормативно-правовому акті.

Так, вказаним абзацом 4 пункту 16 Порядку №1371, визначено, що за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Вжите в абзаці 4 пункту 16 Порядку №1371 слово «за бажання», означає, що на власника транспортного засобу у разі передачі права керування транспортним засобом іншій особі, не покладається обов`язок з оформлення тимчасового реєстраційного талону. Вирішення питання оформлення тимчасового реєстраційного талону чи ні законодавець залишив на розсуд самого власника.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суддя приходить до переконання, що відповідач у спірній постанові притягнув до відповідальності неналежного суб`єкта відповідальності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує правову позицію у подібних правовідносинах, яка викладена у постанові Верховного Суду від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а, в якій суд дійшов висновку, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, покладається виключно на автомобільних перевізників, а не на власників транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що факт порушення позивачем п. 22.5 ПДР не підтверджено належними та допустимими доказами.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КпАП України).

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова ВС від 27.06.2019 року у справі №560/751/17).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з постановою ВС від 14.05.2020 року №240/12/17, відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідачем не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, будь-які докази, які б підтвердили порушення позивачем ПДР відсутні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.132-1 КУпАП, відтак справу про адміністративне правопорушення слід закрити.

Положенням частини 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 246 КАС України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 6-9, 139, 244-246 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 17.09.2024 серії НОМЕР_4, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8 500,00 грн.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державної служби України з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА), , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд.9.

Суддя: Н.С. Звєздова