Справа № 340/3688/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 340/3688/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Притула К.М.) в адміністративній справі №340/3688/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач), в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №47 від 02.05.2024 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 24.04.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем неправомірно відмовлено у призначені пенсії за віком та не зараховано до страхового стажу періоди з 01.09.1981 по 15.06.1990, з 02.09.1993 по 19.11.1994, з 01.07.2000 по 11.10.2001. Вважає дане рішення протиправним та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 47 від 02.05.2024 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах норм чинною законодавства України і, як наслідок не підлягають задоволенню.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 25.04.2024 звернувся до Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.78).

Заява позивача про призначення пенсії за віком від 25.04.2024 була розглянута за принципом екстериторіальності головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

За результатами розгляду заяви головним управлінням Пенсійного фонду в Кіровоградській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.05.2024 № 47.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 02.05.2024 № 47 що підставою для відмови пенсії є наступні обставини, до страхового стажу не зараховано: навчання з 01.09.1981 по 15.06.1990 згідно диплому (ФВ № 267069), оскільки період навчання перетинається із періодом військової служби; з 02.09.1993 по 19.11.1994 згідно записів трудової книжки ( НОМЕР_1 ), оскільки записи внесена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях від 20.06.1974 № 162, а саме: має місце великий проміжок часу між датою прийняття на роботу та датою наказу пор прийняття на роботу; з 01.07.2000 по 11.10.2001, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону, з урахуванням наявних документів, заявник набуде після досягнення 65-річного віку, з 24.04.2029.

Не погодившись із відповідним рішенням позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періоди: навчання з 01.09.1981 по 15.06.1990, та періоди роботи з 02.09.1993 по 19.11.1994, з 01.07.2000 по 11.10.2001

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Наведені норми права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Як вбачається з матеріалів справи, у межах спірних правовідносин позивачем заявлено позовні вимоги щодо відмови у призначенні пенсії за віком рішенням від 22.04.2024, а також щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 15.06.1990, а також періодів роботи з 02.09.1993 по 19.11.1994, з 01.07.2000 по 11.10.2001.

Щодо періоду навчання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (пункт 8 Порядку №637).

З матеріалів справи вбачається, що разом із заявою про призначення пенсії від 25.04.2024 позивачем, окрім трудової книжки, надавалась копія диплому серії НОМЕР_2 , виданого 21.06.1990 (реєстраційний №367), за змістом якого позивач навчався в Московському вищому технічному училищі ім. М.Е.Баумана та рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 15.06.1990 йому присвоєно кваліфікацію «інженер-електромеханік» (а.с. 8).

У дипломі містяться підписи голови державної кваліфікаційної комісії директора та секретаря технікуму, а також печатка навчального закладу.

Крім того, судом встановлено, що згідно з військовим квитком серії НОМЕР_3 від 04.02.1994 позивач з 02.07.1984 по 21.05.1986 проходив військову службу (а.с.34 зв.б. -36).

Посилання відповідача в оспорюваному рішенні щодо неможливості повного зарахування до страхового стажу позивача періоду його навчання з 01.09.1981 по 15.06.1990 згідно диплому ( НОМЕР_2 ) лише через те, що воно перетинається із періодом військової служби (з 02.09.1993 по 19.11.1994) колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки відповідач не ставлячи під сумнів подані позивачем підтверджуючі документи та безперервність навчання, мав право виключити із такого періоду період проходження військової служби.

З огляду на наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмовляючи позивачу у зарахуванні періоду навчання до страхового стажу, відповідач діяв протиправно.

Щодо періодів роботи позивача, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивача наявні записи з відповідними відомостями про працю у періоди 02.09.1993 по 19.11.1994 та з 01.07.2000 по 11.10.2001 (а.с.29-34).

З оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови у зарахуванні вищевказаних спірних періодів трудової діяльності позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в оскаржуваному рішенні зазначає наступне:

- з 02.09.1993 по 19.11.1994 згідно записів трудової книжки ( НОМЕР_1 ), оскільки записи внесена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях від 20.06.1974 № 162, а саме: має місце великий проміжок часу між датою прийняття на роботу та датою наказу пор прийняття на роботу;

- з 01.07.2000 по 11.10.2001, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до означених тверджень Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, які стали підставою для незарахування означених періодів трудової діяльності позивача та відмови у призначенні пенсії за віком, оскільки обов`язок щодо заповнення трудових книжок, завчасноств прийняття наказів, як і сплата страхових внесків покладена саме на роботодавця.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Крім того, питання щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи через несплату роботодавцем страхових внесків до Пенсійного фонду України неодноразово було предметом розгляду у Верховному Суді.

У постановах від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а та від 06.07.2020 у справі № 242/2179/17, від 17.11.2021 у справі №242/5635/16-а Верховний Суд дійшов висновку про те, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

За наведених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмовляючи позивачу у зарахуванні означених спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу, відповідач діяв протиправно, а тому з метою захисту прав та законних інтересів позивача є необхідність для зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 24.04.2024, з урахуванням висновків суду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/3688/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак