Справа № 580/6651/24
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6651/24 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та зобов`язати його прийняти документи і призначити пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням заяви від 31.05.2024 №1252.

Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 02 вересня 2024 року відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Апелянт зазначила, що судом першої інстанції порушено норми процесуального законодавства, оскільки не направлено на її адресу ухвали про відкриття провадження у справі, розглянуто справу у скорочено провадженні, позбавлено права на надання відповіді на відзив. Також на думку апелянта, суд виклав значний перелік норм права, юридичної практики без урахування конкретних правовідносин і обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначив, що заява позивачки від 31.05.2024 про призначення пенсії розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області за принципом екстериторіальності, відповідно до Порядку № 22-1 та винесено рішення № 56 від 07.06.2024 про відмову у призначені пенсії. Отже, у заявлених правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконало функції з прийняття документів та інформування позивача про результати розгляду заяв про призначення пенсії. Безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяви позивача та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, повідомляючи позивача листом про результати розгляду її заяви щодо відмови у призначені пенсії, не допустило порушення заявленого права позивача на призначення пенсії та діяло відповідно до норм Порядку № 22-1 щодо такого інформування.

Позивачка надіслала на адресу суду уточнення до апеляційної скарги та відповідь на відзив, у якому зазначила, що Порядок №22-1, на який посилається відповідач. Порушує норми ст.8 Конституції України та закони України. Позивач зазначає, що станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач не надіслав їй рішення №56 від 07.06.2024, чим порушив норми Закону України «Про адміністративну процедуру», Закону України «Про доступ до публічної інформації, Закону України «Про звернення громадян». Надсилаючи лист про відмову у призначенні пенсії, замість рішення, відповідач наражається на порушення ст.200 ЦК України, рішення КСУ, ст.358 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до копії посвідчення серія серії НОМЕР_1 (категорія 4), виданим 20.12.1998, позивачка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

Згідно довідки №202 від 31.05.2024 виконкому Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області позивачка з 22.02.1989 по теперішній час проживає в АДРЕСА_1 , яке до 31.12.2014 відносилось до 4 зони радіаційного забруднення відповідно до Постанови КМУ УРСР №106 від 23.07.1991.

31.05.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як свідчать наявні у матеріалах справи докази, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області за правилами екстериторіальності прийнято рішення від 07.06.2024 №56, яким відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 35).

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 12.06.2024 №2300-0211-8/43123 повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі заяви від 31.05.2024 №1252.

Вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч.1 статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

Згідно пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2 розділу IV Порядку №22-1).

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3. розділу IV Порядку №22-1).

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно п. 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

В даному випадку заява позивача про призначення пенсії від 31.05.2024 була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Рівненській області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 07.06.2024 №56 про відмову в призначенні пенсії, з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

Отже, саме ГУ ПФУ в Рівненській області в ході розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком від 31.05.2024 досліджувало подані документи та зазначало про відсутність необхідного страхового стажу.

Натомість, ГУ ПФУ Черкаській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії та будь-яких дій чи бездіяльності з приводу поданої позивачем заяви про призначення пенсії від 31.05.2024 не вчиняло.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналізуючи вищевикладене суд зазначає, що підставою для звернення до адміністративного суду є наявність у позивача порушених прав, свобод або інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень. В такому випадку порушені права підлягають захисту судом у спосіб, що дозволить відновити таке порушене право.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 07.06.2024 №56 про відмову в призначенні пенсії не оскаржує та жодних вимог до ГУ ПФУ в Рівненській області не заявляє.

В той час, просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Черкаській області, зобов`язати відповідача прийняти всі необхідні для призначення пенсії документи та призначити пенсію згідно Закону України №796-ХІІ.

Колегія суддів зазначає, що фактично ГУ ПФУ в Черкаській області жодних рішень, дій чи бездіяльності, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, що потребують судового захисту, не приймало та не вчиняло.

В даному випадку, позивач звернулася за захистом прав, які жодним чином саме відповідачем ГУ ПФУ в Черкаській області не порушені.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволенні позову.

Водночас колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо законності та обґрунтованості рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.06.2024 №56 про відмову позивачу у призначенні пенсії, оскільки позивач не заявляла позовних вимог до ГУПФУ в Рівненській області, зокрема щодо скасування рішення вказаного органу, та не викладала своєї позиції щодо вказаного рішення.

Отже в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких