Справа № 300/7236/24
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2024 р. справа № 300/7236/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Бандура Володимир Олексійович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 - відмову в задоволенні рапорту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про його звільнення зі Збройних Сил України;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити дію - звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 31.07.2024 подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт на звільнення з військової служби у відповідності до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через такі сімейні обставини: у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю та бабусею. До рапорту додав належним чином нотаріально засвідчені копії документів. Позивач є єдиним членом сім`ї який зобов`язаний утримувати та доглядати за матір`ю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 . 12.09.2024 на адресу реєстрації позивача надійшла відповідь на рапорт, в якому на думку представника позивача відповідачем безпідставно відмовлено у задоволенні рапорту та звільнення його з лав Збройних Сил України. Однак, на думку представника позивача, позивач має право на звільнення з військової служби, оскільки згідно довідки МСЕК та висновку ЛКК його мати ОСОБА_5 , 1965 року народження, є особою з інвалідністю та потребує постійного догляду, а бабуся - ОСОБА_6 , 1931 року народження згідно висновку ЛКК №17 від 07.02.2024 потребує надання соціальних послуг з догляду. Інші особи, які можуть здійснювати такий догляд відсутні.

Позивач вважає відмову відповідача такою, що порушує його права на звільнення з військової служби, тому просить, з метою відновлення його порушеного права, зобов`язати відповідача звільнити його з військової служби за сімейними обставинами.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 55,56).

Відповідач подав до суду відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що позивачу відмовлено у звільненні з військової служби у відповідності до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через такі сімейні обставини у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, оскільки позивачем не підтверджено необхідності здійснення постійного догляду. Представник відповідача вказує, що довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААД № 054695 додана до рапорту підтверджує, що мати позивача, ОСОБА_5 , є особою з інвалідністю ІІ групи та не містить згадок про необхідність постійного стороннього догляду. В той же час висновок ЛКК долучений позивачем до рапорту про звільнення з військової служби, не може бути визнаний документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років. Зазначає, що законодавцем чітко врегульовано підстави і мету отримання висновків про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, та про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі та його призначення, що не кореспондує із цілями підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII. Крім цього, позивачем не підтверджується відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Оскільки підстави звільнення з військової служби позивача, відповідно до пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції від 07.09.2024) відсутні в задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказує, ним подано висновок лікарсько-консультативної комісії, яка підтверджує необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_5 , яка є особою з інвалідністю другої групи довічно. Крім цього на підтвердження факту відсутності інших осіб, які можуть здійснювати за нею догляд до позовної заяви було додано Витяг про зареєстрованих у житловому будинку осіб (а.с. 71-76).

Правом подати заперечення представник відповідача не скористався.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 12.12.2022 (а.с. 47).

Позивач на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 18-21).

31 липня 2024 року позивач подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби у Збройних Силах України, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, через що просив звільнити його на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Підставами для звільнення позивач зазначив:

- необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи з 24 травня 2024 року внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта МСЕК та висновком ЛКК закладу охорони здоров`я.

- необхідність здійснення постійного догляду за членами сім`ї другого ступеня спорідненості, а саме бабусею ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якої висновком №17 від 07.02.2024 встановлено наявність когнітивних порушень, унаслідок яких вона потребує надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі.

Також в рапорті позивачем повідомлено, що він є єдиним членом сім`ї, що зобов`язаний утримувати та доглядати за матір`ю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 (а.с. 22,23).

Відповіддю від 16.08.2024 №03/897 позивачу відмовлено у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби із зазначенням про те, що позивач не може бути звільнений на підставі поданих документів (а.с. 27-30):

Не погодившись із такою відмовою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався і такий стан діє дотепер.

Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частина перша статті 1 Закону №2232-XII).

За приписами частини першої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).

Правові підстави звільнення під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначені пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Позивач вказує на наявність правових підстав для звільнення з військової служби у порядку підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент подання рапорту та формування рішення про відмову у звільненні з військової служби), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Перелік сімейних обставин або інших поважних причин для звільнення з військової служби, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону №2232-XII.

За приписами пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен надати правову оцінку наявності чи відсутності підстав для звільнення з військової служби у порядку підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII з урахуванням норм пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII.

Надаючи оцінку наявності такої підстави для звільнення позивача як «необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я» суд зазначає наступне.

Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

В обґрунтування наявності такої підстави в рапорті позивача ним зазначено необхідність догляду за матір`ю батька, тобто бабусею ОСОБА_7 14.10.1931, необхідність постійного догляду за якою підтверджено Висновком №17 від 07.02.2024 (а.с. 43).

Водночас суд зазначає, що згідно долучених до рапорту документів відсутні документи, які б підтверджували те, що член сім`ї другого ступня спорідненості, якою є ОСОБА_6 відносно позивача, є особою з інвалідністю I або II групи. Також таких документів не подано суду.

Застосування пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, як підстави для звільнення з військової служби можливе лише за наявності усіх ознак, які зазначені у вказаному абзаці пункту 3. При цьому позивачем не доведено, що ОСОБА_6 є особою з інвалідністю I або II групи, а відтак судом встановлено відсутність такої підстави для звільнення, як необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Вказані обставини враховані відповідачем при розгляді рапорту про що відповідач правомірно вказав у відповіді за результатами розгляду рапорту та обґрунтовано відмовив у задоволенні рапорту позивача у цій частині.

Надаючи оцінку наявності такої підстави для звільнення позивача як «необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я» суд зазначає наступне.

Обов`язковими умовами для отримання права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами у цьому випадку є:

- наявність одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зазначені обставини мають існувати в сукупності та бути підтвердженими доданими до рапорту доказами.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що мати позивача - ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджено довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААД №054695 від 20.06.2024 та потребує постійного стороннього догляду згідно висновку ЛКК КНП «Лисецька лікарня» №1401 від 11.07.2024. Таким чином, перші дві умови для отримання права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами дотримані.

При цьому, подаючи рапорт про звільнення за вказаною підставою також слід довести необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суд звертає увагу на хибність доводів представника відповідача про те, що позивачем не підтверджено необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю, оскільки така необхідність встановлена висновком ЛКК КНП «Лисецька лікарня» №1401 від 11.07.2024. Однак в даному випадку є спірним, чи є достатнім підтвердженням того, що у ОСОБА_5 відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які можуть здійснювати за нею постійний догляд, долучена до рапорту інформація, за якою позивач разом з матір`ю зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 47).

Суд зазначає, що норми абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII не встановлюють, що член сім`ї першого та другого ступеня спорідненості повинен спільно проживати із особою, яка потребує постійного догляду, бути пов`язаним з нею спільним побутом та мати з нею взаємні права і обов`язки.

При цьому, матеріали справи містять лише доказ щодо осіб, які зареєстровані за адресою реєстрації місця проживання позивача, а також те, що чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте не містять доказів на підтвердження відсутності у матері позивача інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати за нею постійний сторонній догляд або доказів того, що такі члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком МСЕК або ЛКК як того вимагає норма абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII.

З огляду на викладене, суд вважає, що розглядаючи рапорт позивача про звільнення з військової служби разом із доданими документами, відповідач дійшов правильного висновку, що позивачем не було надано документів, які підтверджують відсутність у його матері інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати за нею постійний догляд.

Отже, у ході розгляду справи суд не встановив порушень прав позивача з боку відповідача у межах спірних правовідносин, пов`язаних зі звільненням позивача з військової служби.

Інші доводи позивача не впливають на вищевикладені висновки суду та їх не спростовують, у зв`язку з чим основна позовна вимога, а відтак й похідна від неї, задоволенню не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.