Справа № 140/11566/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/11566/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.08.2024 №58 про відмову в призначенні пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (позовна вимога 1); зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та нарахувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.07.2024, зарахувавши у страховий стаж період роботи з 10.05.1992 по 10.03.2003 у КСП ім. Суворова (село Красноволя Маневицького району) (позовна вимога 2).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ГУ ПФУ у Харківській області, за наслідками розгляду заяви позивача, рішенням від 19.08.2024 №58 відмовив останньому у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач з таким рішенням не погоджується, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

11.11.2024 ГУ ПФУ в Харківській області подало відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 55 Закону №796, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, що дає право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу починаючи з 1 січня 2024 року - не менше 31 року.

Отже, відповідно до статті 55 Закону із урахуванням статті 26 Закону №1058 необхідний страховий стаж повинен становити не менше 25 років на момент досягнення пенсійного віку, для потерпілих 3 категорії.

За результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, встановлено, що період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 складає 4 роки 8 місяців 17 днів. Всього у зоні гарантованого добровільного відселення проживав 26 років 8 місяців 17 днів. Зниження пенсійного віку становить 6 років. Вік Позивача - 54 роки 1 місяць 0 днів. Загальний страховий стаж роботи на момент звернення складав 13 років 2 місяці 1 день.

За доданими документами до страхового стажу не враховано період роботи з 10.05.1992 по 10.03.2000 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 30.06.2000, оскільки дата заповнення трудової книжки не відповідає даті первинного запису початку трудової діяльності.

Оскільки за період роботи в КСП ім. Суворова в наданій довідці №209/15-08 від 29.07.2024 не зазначено підстави на прийняття та звільнення (дати та номери відповідних наказів), то в стаж враховується час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані вихододні).

Відповідно до даних про заробітну плату за період з 1992 по 1997 роки трудову діяльність можливо врахувати тільки після надходження акту перевірки заробітної плати органами пенсійного фонду.

Враховуючи зазначене, ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення від 19.08.2024 №58 відмовити в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого п. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням наведеного, представник відповідача просила відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно довідки від 19.10.2023 №1732, виданою Волинською обласною державною адміністрацією є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с. 9).

12.08.2024 позивач звернувся із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України, у зв`язку з призначенням пенсії за віком із зниженням пенсійного віку згідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської, та надав необхідні документи, що підтверджують вік, необхідний стаж та право на зменшення пенсійного віку виходу на пенсію.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності документи були направлені на розгляд до ГУ ПФУ в Харківській області, за наслідками розгляду заяви позивача, рішенням від 19.08.2024 №58 відмовлено позивачу у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. У вказаному рішенні було констатовано, а також додано розрахунок стажу за формою РС-право від, що відповідно до наданих позивачем документів, загальний страховий стаж складає 13 років 02 місяці 01 день, а тому ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії відповідно з вимогами ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 15-16).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

За приписами частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Частинами першою, другою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

З оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у Харківській області від 19.08.2024 №58 вбачається, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зараховано: - період роботи з 10.05.1992 по 10.03.2000 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 30.06.2000, оскільки дата заповнення трудової книжки не відповідає даті первинного запису початку трудової діяльності.

Оскільки за період роботи в КСП ім. Суворова в наданій довідці №209/15-08 від 29.07.2024 не зазначено підстави на прийняття та звільнення (дати та номери відповідних наказів), то в стаж враховується час роботи за фактичною тривалістю(відпрацьовані вихододні).

Відповідно до даних про заробітну плату за період з 1992 по 1997 роки трудову діяльність можливо врахувати тільки після надходження акту перевірки заробітної плати органами пенсійного фонду.

При вирішенні спору суд враховує, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону №796-ХІІ є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років до 01.01.1993, при цьому, особам, які додатково до вказаних вище умов, з моменту аварії по 31.07.1986 проживали у зоні гарантованого добровільного відселення встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки.

Відповідно до рішення від 19.08.2024 №58 вбачається, що період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 складає 4 роки 8 місяців 17 днів. Всього у зоні гарантованого добровільного відселення проживав 26 років 8 місяців 17 днів, тобто дана умова позивачем виконана.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу періоди роботи в колгоспі протягом з 10.05.1992 по 10.03.2000, згідно записів в трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 30.06.2000, оскільки дата заповнення трудової книжки не відповідає даті первинного запису початку трудової діяльності, суд зазначає наступне.

Як вбачається із записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 . 10.05.1992 позивач прийнятий на роботу в Колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) ім. Суворова с. Красноволя Маневицького району (згідно протоколу №5) та 10.03.2011 звільнений Сільськогосподарським виробничим кооперативом (СВК) ім. Суворова с. Красноволя. Маневицького району (змінено назву в процесі реорганізації) згідно ст. 36 КЗпП України (згідно протоколу №3).

Період з 10.05.1992 по 10.03.2003 у КСП ім. Суворова, суд вважає, необхідно зарахувати, оскільки записи в трудовій книжці про роботу відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення роботи, номери протоколів та їх дати, відбиток печаток підприємства при прийнятті звільненні з роботи. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень.

Відповідно до п.2.4 вказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.6, 2.9 Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запис відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Суд, надаючи оцінку підставі неврахування зазначених вище періодів роботи позивача до його страхового стажу зазначає, що в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Крім того, архівною довідкою від 29.07.2024 №448/15-08, виданою Колківською селищною радою підтверджується періоди роботи в колгоспі з 10.05.1992 по 10.03.2003 у якій зазначено кількість відпрацьованих та встановлених вихододнів.

Відтак, вказані посилання відповідача є недостатніми для відмови у зарахуванні спірного стажу, оскільки трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача за вказаний період у колгоспі, а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи, а в іншій частині також містяться записи у вказаних вище архівних довідках.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці з огляду на те, що безпосередньо позивач не здійснював заповнення інформації відносно себе ні в трудовій книжці, ні в документах на підставі яких складено архівні довідки.

Відсутність посилання чи неточних записів, неповне заповнення всіх необхідних відомостей в відповідних графах трудової книжки, зазначення неповного імені не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність ведення та заповнення трудової книжки.

Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (адміністративне провадження №К/9901/2310/18).

Також, суд зауважує, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ у Харківській області таким правом не скористалося.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано роботи в колгоспі протягом з 10.05.1992 по 10.03.2000, згідно записів в трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 30.06.2000, а тому дану частину вимоги позивача слід задовольнити.

Суд повторно зазначає, що згідно частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Також, при вирішені спору суд враховує висновки сформовані колегією суддів у постанові Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 09.07.2024 у справі №240/16372/23 у якому зазначено : «Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є:

1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;

2) факт проживання та (або) праці такої особи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення протягом двох років до 01.01.1993;

3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону №796-XII».

Тобто, для призначення пенсії особам, які мають право на призначення пенсії з 1 січня 2024, відповідно до статті 55 Закону із урахуванням статті 26 Закону №1058 необхідний страховий стаж повинен становити не менше 25 років на момент досягнення пенсійного віку, для потерпілих 3 категорії.

Проте, відповідно до розрахунку стажу за формою РС-право загальний страховий стаж складає 13 років 02 місяці 01 день, враховуючи період з 10.05.1992 по 10.03.2003 у КСП ім. Суворова страховий стаж становитиме 23 роки 11 місяців 21 день, що не достатньо для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ у Харківській області від 19.08.2024 №58 позивачу протиправно відмовлено у зарахуванню періоду роботи з 10.05.1992 по 10.03.2000 до страхового стажу відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 30.06.2000, а тому його слід скасувати в частині даної відмови, а в іншій частині вважати правомірною.

При вирішенні вказаного спору суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

При цьому, 30.03.2021 набрала чинності постанова Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Харківській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання здійснити переведення на пенсію державного службовця є саме ГУ ПФУ в Харківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначені.

Отже, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 10.05.1992 по 10.03.2000 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 30.06.2000, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог зобов`язального характеру.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Харківській від 19.08.2024 №58, а позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 302,80 грн, сплачений квитанцією від 04.10.2024 (а.с. 4) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 19 серпня 2024 року №58 в частині не зарахування до страхового стажу період роботи 10.05.1992 по 10.03.2003 у Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Суворова.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи 10.05.1992 по 10.03.2003 у Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Суворова.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 302 (триста дві ) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (44656, Волинська область, Луцький район, село Матейки, РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач : Головне управління Пенсійного фонду України у в Харківській області (61022, місто Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ).

Суддя В.В. Дмитрук