Справа № 569/22056/24
Суддя: Харечко С. П.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Долінського Т.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову №6/646 від 05.11.2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП на накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн., провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до постанови №6/646 від 05.11.2024 р. громадянин ОСОБА_1 порушив норми п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу», а саме несвоєчасно став на військовий облік військовозобовязаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи знятим з військового обліку призовників по досягненню граничного 25-річного віку перебування на військовому обліку призовників. Вказує, що про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було жодним чином повідомлено. В постанові №6/646 від 05 листопда 2024 року не вказано, що громадянин ОСОБА_1 був особисто повідомлений про час та місце розгляду справи. Жодних клопотань про розгляд справи за його відсутності він не подавав. Зазначає, що в грудні 2015 року, після досягнення 27 років, згідно ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту Закону №2232-ХІІ) (так як в період до внесення змін б редакції Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024, граничний термін становив 27 років), він особисто звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перебував на обліку згідно посвідчення про приписку до призовної дільниці №4 від 14.01.2005 року, для заміни військово-облікових документів, уточнення даних, однак йому було відмовлено, посилаючись на відсутність військових квитків і повідомили, що його викличуть. На момент досягнення позивачем 27 років положення ст.210 КУпАП не містило обтяжуючої обставини «вчинення в особливий період», а містило вичерпний перелік підстав притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема за неявку на виклик до військового комісаріату. Зазанчає, що саме рішення комісії по справі відсутнє як таке, відомостей про результати її роботи немає, про що видно з самої Постанови №6/646 від 05 листопда 2024 року, де у графі «Протокол №» запис відсутній. Тобто, жодних дій, з боку органів відповідальних за взяття його на облік як військовозобовязаного вчинено не було.

В постанові №6/646 від 05 листопда 2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КупАП та накладено штраф у розмірі 17000.00 грн., однак ч.3 ст.210 КУпАП з`явилась лише 09 травня 2024 року, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку. Так, на виконання вимог зазначеної норми закону позивачем було виконано вимоги щодо уточнення військово-облікових даних у відділі органів виконавчої влади (Центр надання адміністративних послуг), що підтверджується Витягом №2024 від 18.06.2024 року, чим виключається умисел щодо порушення ним правил військового обліку. Після оновлення військово-облікових даних у відділі ЦНАПу, позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 для виготовлення відповідних військово-облікових документів, де йому повідомили, що він згідно територіальної приналежності вже має ставати на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що він повідомлений раніше не був. Після цього, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав направлення на проходження військово-лікарської комісії. За результатами її проходження визнаний придатним до військової служби. За результатами всіх вищезазначених подій позивач прибув у ІНФОРМАЦІЯ_5 для отримання військово-облікового документу де отримав постанову №6/646 від 05 листопада 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КупАП та накладено штраф у розмірі 17000.00 грн. Місце проживання позивач не змінював з моменту настання 25 ти років, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військового комісаріату) не викликався, повістки про виклик не отримував. Протягом 2024 року неодноразово звертався самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для виконання вимог ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ухвалою суду від 13.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого просить відмовити в задоволенні адміністративного позову. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує тим, що відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України: які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників. Бездіяльність позивача була виявлена ІНФОРМАЦІЯ_5 саме під час дії особливого періоду, під час звернення позивача 05.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з питанням про надання відстрочки та виготовлення військово-облікового документу, але аж ніяк не з питанням добровільного усунення порушень правил військового обліку, що свідчить про відсутність у діях позивача бажання виконувати вимоги норм чинного законодавства. Починаючи з 23.09.2015, позивач не здійснив жодних дій для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та до ІНФОРМАЦІЯ_4 не звертався.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Постановою про адміністративне правопорушення №6/646 від 05.11.2024, складеною т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме несвоєчасно став на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи знятим з військового обліку призовників по досягненню граничного 25-річного віку перебування на військовому обліку призовників, згідно рішення призовної комісії та по даний час не став на військовий облік військовозобовязаних. Правопорушення виявлено 05.11.2024 року, відповідно до статті 38 КУпАП дане правопорушення є триваючим, виявлене під час дії особливого періоду.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст.210 КУпАП не існувало.

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до нової редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (ч.10 ст.1), громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Позивачем ОСОБА_1 було виконано вимоги щодо уточнення військово-облікових даних у відділі органів виконавчої влади (Центр надання адміністративних послуг), що підтверджується Витягом №2024 від 18.06.2024 року,

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Судом встановлено, що позивач, якому ще у 2015 році виповнилося 27 років і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин, мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент виявлення правопорушення. Однак, не було визначено строків виконання цього обов`язку в законі, а також в матеріалах справи відсутні докази, що позивач отримував повістку про виклик, як відсутні дані, що він змінював свої облікові дані або місце проживання.

З 19.05.2024 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч.3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Отже, позивач не міг вчинити адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП у 2015 році, оскільки норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024. Закон, який погіршує становище особи, не має ретроспективної дії, отже притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП неможливе.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП; складену постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова №6/646 від 05.11.2024 року підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 605,60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 241-245, ст. 250, 286 КАС України , суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову №6/646 від 05.11.2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП на накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн., провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 06.12.2024 року.

Суддя Харечко С.П.