Справа № 340/6634/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/6634/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., за участю секретаря судового засідання Бабіч О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за участю:

представників відповідача Івашкіна О.В., Шамшур А.Ю., Кодашова О.О.

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (надалі відповідач), у якій просить:

- визнати неправомірним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області від 30.09.2024 року № 903 яким на підставі акту перевірки № 12878/11-28-09-03/ НОМЕР_1 від 12.09.2024 року застосовано 17000,00 грн штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що відповідачем за результатами фактичної перевірки здійснення нею господарської діяльності у кафе-барі «Lespresso» було винесене податкове повідомлення-рішення № 903 від 30.09.2024, яким нараховані їй штрафні (фінансові) санкції в сумі 17000,00 грн у зв`язку з реалізацію алкогольних напоїв без отримання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Вказує, що Актом перевірки №12878/11-28-09-03/ НОМЕР_1 від 12.09.2024 встановлено реалізацію нею 01.07.2024, 05.07.2024, 06.07.2024, 26.07.2024 та 28.07.2024 алкогольних напоїв - «Шейк з сиропом апероль to go» код УКТ ЗЕД у загальній кількості 17 штук на загальну суму 1683,00 грн, чим порушено вимоги частини 23 статті 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон №481/95-ВР).

З такими висновками відповідача не погоджується. Зауважує, що перевіряючим надала письмові пояснення про те, що реально торгівля алкогольними напоями не здійснювалась, код у реєстратор був введений помилково та на даний час видалений. На підтвердження наведеного надала їм технологічну карту напою «Шейк з сиропом апероль to go та ємності з напоями, що складають цей напій.

Вважає податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки код УКТ ЗЕД позначається товар «сидр і перрі», а «Шейк з сиропом апероль to go» таких складників не містив, помилкове ж введення коду не свідчить про продаж алкогольних напоїв.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обґрунтування заперечень зазначив, що згідно наказу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області №618-п від 30.08.2024, направлень на проведення перевірки від 11.09.2024 №3115, від 11.09.2024 №3115, на підставі пунктів 80.2.2 та 80.2.5 Податкового кодексу України, співробітниками Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області з 11.09.2024 по 12.09.2024 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_1 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за результатами якої встановлено відсутність ліцензії на роздрібну торгівлю підакцизними товарами за адресою діяльності позивача ( АДРЕСА_1 кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »).

Водночас, відповідно до офіційних баз даних ДПС (СОД РРО) у магазині за адресою: АДРЕСА_1 кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », було реалізовано «Шейк» з сиропом апероль to go» (код УКТ ЗЕД ) в кількості 17 порцій, за ціною 99,00 грн. за порцію на загальну суму 1683,00 гривень, що підтверджується фіскальними чеками.

Вказує, що документів, які підтверджують належність вказаного напою «Шейк» з сиропом апероль to go» (код УКТ ЗЕД ) до безалкогольного у ході проведення перевірки не надано, письмове поясненя позивача не спростовує факт реалізації алкогольних напоїв.

Зауважує, що операції з анулювання фіскальних чеків платником на момент проведення перевірки не проводилися. Враховуючи викладене, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідно до норм чинного законодавства. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

11.11.2024 представником відповідача Шамшур А.Ю заявлено клопотання про необхідність заслуховування у судовому засіданні інспекторів, які проводили перевірку.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

17.10.2024 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків у судове засідання.

11.11.2024 протокольною ухвалою суду у судовому засіданні оголошено перерву.

У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково вказала, що код УКТ ЗЕД був введений у програмний реєстратор розрахункових операцій помилково, напій "Шейк з сиропом апероль to go" є безалкогольним напоєм про що було повідомлено інспекторів під час перевірки. Реалізацію алкогольних напої здійснює у цьому ж приміщені інший суб`єкт господарювання ТОВ "ГАСТРОЛАЙФ". Яким чином можливо було скасувати фіскальні чеки з помилковим кодом УКТ ЗЕД їй невідомо.

Представник відповідача Шамшур А.Ю у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що предметом перевірки був лише факт реалізації позивачем алкогольних напоїв - "Шейк з сиропом апероль to go" у липні 2024 року без ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Представник відповідача Івашкін О.В. у судовому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково повідомив суду, що оскільки позивач використовує програмний реєстратор розрахункових операцій, тому мала можливість анулювати фіскальні чеки з реалізації напою "Шейк з сиропом апероль to go" з помилковим кодом УКТ ЗЕД у будь-який час, однак на момент проведення фактичної перевірки таких дій не вчинила, із будь-якими зверненнями до податкових органів для надання роз`яснень з цього приводу не зверталась.

Представник відповідача Кодашов О.О. у судовому засіданні повідомив, що згідно наказу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області №618-п від 30.08.2024 та направлення на проведення перевірки від 11.09.2024 №3115 безпосередньо проводив фактичну перевірку позивача за адресою здійснення діяльності: Кiровоградська область, м. Кропивницький, вул. Театральна, 16/7, кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказав, що на момент перевірки позивач була відсутня, її інтереси представляв чоловік ОСОБА_2 . Йому ж у наступному було вручено Акт перевірки. Під час перевірки первинна бухгалтерська документація не перевірялась, обставини закупки позивачем підакцизної продукції не встановлювалась, фактів здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у кафе «Lespresso» також встановлено не було. У процесі перевірки були використані виключно відомості із системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій через РРО/ПРРО. Зауважив, що доказів про те, що проданий напій "Шейк з сиропом апероль to go" є безалкогольним напоєм йому надано не було.

Заслухавши представників сторін по справі, установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку другої групи із видами діяльності 56.10 «Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування» (основний) та 96.02 «Надання послуг перукарням та салонам краси». Перебуває на спрощеній системі оподаткування драга група (а.с. 6-8).

30.08.2024 Головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області прийнято наказ №618-п про проведення на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (надалі ПК України) та з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині ліцензування, виробництва, обліку, обігу, придбання, зберігання та транспортування підакцизних товарів, фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 кафе « НОМЕР_2 » (а.с. 9-10).

На підставі вказаного наказу та направлень від 11.09.2024 за №3115 та №3116 проведено фактичну перевірку господарської одиниці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_1 кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

За результатами складено Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими для виконання при здійснення оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального №12878/11-28-09-03/ від 12.09.2024 (далі Акт) (а.с. 13-14).

Перевіркою, зокрема встановлено що відповідно до офіційних баз даних ДПС (СОД РРО) у магазині за адресою: АДРЕСА_1 кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснювалась реалізація алкогольних напоїв, а саме «Шейк» з сиропом апероль to go» (код УКТ ЗЕД ) в кількості 17 порцій, за ціною 99,00 грн за порцію на загальну суму 1683,00 гривень без ліцензії на роздрібну торгівлю підакцизними товарами.

30.09.2024 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 903, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, абзацу 7 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення частини 23 статті 15 Закону №481/95-ВР до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 17000,00 гривень (а.с. 11).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно із підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, наведена норма дозволяє проведення фактичної перевірки на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктом 80.7 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

За правилом пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

При цьому, у наказі про проведення перевірки має зазначатись дата його видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Таким чином, норми пункту 81.1 статті 81 ПК України визначають обов`язковість зазначення в наказі про проведення перевірки, зокрема, фактичної, підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

Суд зазначає, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень. Підставам позову такого змісту, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками перевірки, - переходити до перевірки підстав позову, пов`язаних з оспорюванням висновку контролюючого органу про вчинення платником податків податкового правопорушення (порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган).

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, від 02.04.2024 у справі № 640/22507/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 виснувала таке: аналізованими нормами ПК з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, за правовим висновком Верховного Суду процедурним порушенням порядку проведення податкової перевірки суди повинні надавати правову оцінку у першу чергу.

Судом встановлено, що у наказі від 30.08.2024 №618-п правовими підставами призначення перевірки зазначено підпункти 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Щодо підстав проведення перевірки, які викладені в наказі на підставі якого податковий орган здійснив перевірку позивача суд звертає увагу на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23, згідно яких у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Поряд з цим у постанові Верховного суду від 28.05.2024 у справі №280/1431/23 наведені правові висновки, відповідно до яких правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.

Однак, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює дві: (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері.

Саме тому цей підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України має істотну особливість у його застосуванні порівняно з іншими підпунктами цієї норми, яка і зумовлює висновок про те, що саме лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у рішенні про проведення перевірки не є мінімально достатнім обсягом інформації, яка має відображатися у наказі відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки.

Оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 Податкового кодексу України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

Судом встановлено, що в наказі про проведення фактичних перевірок, зазначено, що метою проведення перевірки позивача є здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині ліцензування, виробництва, придбання, зберігання, реалізації, транспортування та обліку підакцизних товарів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" № 481/95-ВР від 19.12.95, зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до статті 16 Закону №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 затверджено Положення про Державну податкову службу України, яким установлено, що ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом; здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом (п. п. 27 п. 4).

За такого правового регулювання, суд вважає, що відповідач при здійсненні визначених законодавством функцій у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального правомірно провів спірну фактичну перевірку позивача, відповідно до приписів підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, позаяк норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону 481/95-ВР покладені на відповідача.

Відтак у вказаному наказі наявна мінімально достатнього обсягу інформація щодо підстави для проведення перевірки позивача, а права позивача не є порушеними.

Відповідно до підпункту 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК України підакцизні товари (продукція) - це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД на які Податковим кодексом України встановлено ставки акцизного податку.

До підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія (п. 215.1 ст. 215 ПК України).

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР:

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

- алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

- слабоалкогольні напої - алкогольні напої з вмістом етилового спирту від 0,5 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць та екстрактивних речовин не більш як 14,0 г на 100 см3, виготовлені на основі водно-спиртової суміші з використанням інгредієнтів, напівфабрикатів та консервантів, насичені чи ненасичені діоксидом вуглецю;

- незаконний обіг спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального - імпорт, експорт, транспортування, зберігання, торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним з порушенням вимог законодавства, що регулює ці питання.

Частинами 23, 33 статті 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік.

Частиною 1 статті 16 Закону №481/95-ВР встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно із абзацом 7 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального, тютюнової сировини посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР).

Статтею 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;

Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (п. 11 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР).

У ході фактичної перевірки встановлено, що відповідно до офіційних баз даних ДПС (СОД РРО) у магазині за адресою: Кiровоградська область, м. Кропивницький, вул. Театральна, 16/7 кафе «Lespresso» у період з 01.07.2024 по 28.07.2024, здійснювалась реалізація алкогольних напоїв, а саме «Шейк» з сиропом апероль to go» (код УКТ ЗЕД ) в кількості 17 порцій, за ціною 99,00 грн за порцію на загальну суму 1683,00 гривень без ліцензії на роздрібну торгівлю підакцизними товарами.

Тобто, як свідчать відомості Акта, контролюючий орган керувався даними системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій через РРО/ПРРО (далі - СОД РРО).

Пунктами 1, 2 розділу ІІ "Функціонування СОД РРО" Порядку функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 №477, встановлено СОД РРО (система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів. СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

На час фактичної перевірки здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у кафе «Lespresso» встановлено не було. Інших, доказів вчинення порушення, передбаченого частиною 23 статті 15 Закону №481/95 контролюючим органом не надано.

Згідно матеріалів перевірки підставою для застосування до позивача фінансових санкцій є встановлення факту реалізації напою «Шейк» з сиропом апероль to go» (код УКТ ЗЕД ).

Відповідно до підпункту 215.3.1. статті 215 ПК України до Коду товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД 2206 00 31 00, 2206 00 51 00, 2206 00 81 00 відносяться «Сидр і перрі (без додання спирту)».

Статтею 67 Митного кодексу України визначено, що українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Згідно статті 68 Митного кодексу України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наказом Державної митної служби України від 14 грудня 2022 № 543 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі Пояснення до УКТЗЕД).

На підставі цих пояснень до товарної позиції 2206 включаються 2206 00 - Інші зброджені напої (наприклад, сидр, перрі (грушевий напій), напій медовий, саке); суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, в іншому місці не зазначені, зокрема: 2206 00 31 00 та 2206 00 81 00 - сидр і перрі.

До цієї товарної позиції включаються всі зброджені напої, крім напоїв товарних позицій 2203 2205.

До неї включаються, серед іншого (i№ter alia): (1) сидр, алкогольний напій, одержуваний шляхом зброджування яблучного соку; (2) перрі, зброджений напій, приготовлений з грушевого соку, дещо схожий на сидр; (3) медовий напій напій, приготовлений шляхом зброджування розчиненого у воді меду. (До цієї товарної позиції включається гідромель винний медовий напій, що містить добавки білого вина, ароматичних та інших речовин); (4) вино з ізюму; (5) вина, одержувані в результаті бродіння фруктових або горіхових соків, крім соку зі свіжого винограду (вина з інжиру, фініків чи ягідні вина), або овочевих соків, з концентрацією спирту понад 0,5 об. %; (6) мальтон зброджений напій, приготовлений з екстракту солоду та винного осаду; (7) ялинове вино напій, приготовлений з голок чи маленьких гілочок звичайної ялини або з ялинового екстракту; (8) саке, або рисове вино; (9) пальмове вино, приготовлене з соку деяких видів пальм; (10) імбирне пиво та трав`яне пиво, приготовлені з цукру, води та імбиру чи трав, зброджених за допомогою дріжджів.

Усі ці напої можуть бути або природно ігристими, або штучно насиченими діоксидом вуглецю. Вони включаються до цієї товарної позиції і в тих випадках, коли зміцнені добавкою спирту або коли вміст спирту в них збільшено шляхом подальшого зброджування, за умови, що такі напої зберігають властивості продуктів даної товарної позиції.

До цієї товарної позиції включаються також суміші безалкогольних напоїв із збродженими напоями та суміші зброджених напоїв попередніх товарних позицій групи 22, наприклад, суміші лимонаду та пива чи вина, суміші пива і вина з концентрацією спирту понад 0,5 об. %.

Деякі з цих напоїв можуть містити також добавки вітамінів чи сполуки заліза. Ці продукти, називані іноді "харчові добавки", призначені для підтримки загального стану здоров`я або доброго самопочуття.

До цієї товарної позиції не включаються фруктові або горіхові соки (яблучні, грушеві і т. д.) та інші напої з концентрацією спирту не більше 0,5 об. % (відповідно товарні позиції 2009 та 2202).

Згідно наданої позивачем технологічної карти виготовлення напою «Шейк» з сиропом апероль to go» (а.с. 16) до його складу входять: лід, апельсин, наповнювач смако-ароматичний Сироп «Апероль», тонік. Таким чином, склад вказаного напою не відповідає коду УКТ ЗЕД 2206.

Під час перевірки необлікованих підакцизних товарів, які могли б бути використані для виготовлення вказаного напою, виявлено не було.

Водночас позивач позивач стверджує, що код товарної підкатегорії УКТ ЗЕД у реєстратор був введений помилково та на даний час видалений, а порядок виправлення допущеної такої помилки законодавством не передбачений.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 повідомив, що є чоловіком ОСОБА_1 та директором ТОВ "ГАСТРОЛАЙФ БАР", яке має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та здійснює діяльність в одному приміщенні з позивачем. Після повідомлення свої працівників, що до приміщення кафе прибули службові особи відповідача для проведення фактичної перевірки, прибув до приміщення кафе. На місці ним було встановлено, що перевірка проводиться не стосовно ТОВ "ГАСТРОЛАЙФ БАР", а ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з реалізацію нею алкогольних напоїв без ліцензії. Під час перевірки надав інспекторам пояснення що відповідачем за цією адресою реалізація алкогольних напоїв як у липні 2024, так і на даний час не проводиться, а напій «Шейк» з сиропом апероль to go» є безалкогольним напоєм. Припустив, що реалізація безалкогольного напою під кодом УКТ ЗЕД здійснювалась помилково.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 повідомила, що працює барменом у позивача. На момент перевірки перебувала на робочому місці. Із інспекторами не спілкувалась. Зазначила, що позивачем дійсно проводилась реалізація у липні 2024 напою «Шейк» з сиропом апероль to go». Цей напій є безалкольним, до його складу під час приготування будь-які алкогольні напої не додаються. Про склад напою їй достеменно відомо, оскільки такий напій був приготований нею особисто неодноразово. Стосовно зазначення у програмному реєстраторі розрахункових операцій коду УКТ ЗЕД для цього напою їй нічого не відомо.

За приписами частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, всі зазначені обставини свідчать, що позивачем при реалізації через належним чином зареєстрований реєстратор розрахункових операцій безалкогольного напою «Шейк» з сиропом апероль to go» було допущено помилку здійснено продаж під кодом УКТ ЗЕД .

При цьому суд зауважує, що визначальною підставою для застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої абзацом 7 частини 2 статті 17 Закону №481/95 є саме здійснення ним роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії, а не продаж будь-якого товару під кодом УКТ ЗЕД. Не вжиття позивачем належних заходів щодо повідомлення податкового органу про помилкову реалізацію товарів під кодом УКТ ЗЕД та анулювання фіскальних чеків, на переконання суду, не свідчить про вчинення нею вказаного правопорушення, а отже, наявність підстав для застосування оспорюваних фінансових санкцій.

Судом встановлено, що позивачем було повідомлено службових осіб відповідача про допущену помилку, надані письмові пояснення, ємності із складовими напою «Шейк» з сиропом апероль to go», однак, вказані обставини відповідачем при прийняття оспореного податкового повідомлення-рішення не були враховані.

З огляду на викладене, враховуючи дослідженні докази, показання свідків та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до позивача фінансових санкцій за реалізацію алкогольних напоїв без одержання відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі, оскільки факт такої реалізації жодним належним та допустимим доказом не підтверджений.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем під час розгляду справи не доведено правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 30.09.2024 №903, у зв`язку з чим останнє підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом повного задоволення позову.

Представником позивача у позовній заяві зазначено про понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Відповідач подав суду клопотання, у якому заперечив проти стягнення таких витрат у зв`язку з їх неспівмірністю та відсутністю належного документального підтвердження. У судовому засіданні представник відповідача Шамшур А.Ю. вказала на безпідставність та необгрунтованість заявлених витрат.

Дослідивши наявні матеріали справи суд встановив наступне.

Згідно зі статтею 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Allia№ce Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказані висновки також наведені у Постановах Верховного Суду від 17.09.2019 по справі 810/3806/18, по справі №1740/2428/18 від 24.03.2020, по справі №320/3271/19 від 07.05.2020.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

На підтвердження обсягу наданих послуг та понесених позивачем витрат представником позивача надано до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 05.10.2024.

Відповідно до п. 2.1 Договору Адвокатське об`єднання бере на себе надання наступних видів правничої допомоги: аналіз законодавства, складання позовної заяви про визнання неправомірним і скасування податкового повідомлення-рішення та формування додатків до позову.

Вартість професійної правничої допомоги складає 5000,00 грн. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі гонорар адвоката за даним договором є фіксованим (пункти 4.1-4.2 Договору).

Згідно Квитанції до прибуткового касового ордеру від 08.10.2024 виписаної головою адвокатського об`єднання «Усатенко і партнери» Усатенко В.Ю. нею отримано від ФОП ОСОБА_1 на виконання вказаного договору кошти у сумі 5000,00 грн.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України виходить із наступного: дана справа відноситься до незначної складності; розгляд справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження, правова допомога полягала лише у складанні позовної заяви.

Дослідивши надані документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що розмір витрат сплачених адвокату, який здійснював підготовку та складання позовної заяви у заявленому розмірі 5000,00 грн не є співмірним із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 1000,00 грн.

Також, відповідно до частини першої статті 139 КАС України у зв`язку з повним задоволенням позову суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області від 30.09.2024 №903.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області (, вулиця Велика Перспективна, 55, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн (одна тисяча грн 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області (, вулиця Велика Перспективна, 55, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2024 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби в Кіровоградській області (, вулиця Велика Перспективна, 55, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК