Справа № 520/7444/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 грудня 2024 року справа №520/7444/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ"

до Кропивницької митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (далі по тексту позивач, ТОВ "АРТІ") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кропивницької митниці Державної митної служби України (далі по тексту відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №/2024/000023/2 від 31.01.2024;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901020/2024/000048 від 31.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте рішення про коригування митної вартості від 31.01.2024 №UA90100/2024/000023/2 та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31.01.2024 №UA901020/2024/000048 є протиправними, містить лише формальні посилання на те, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально. Позивачем під час митного оформлення наданий вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати до суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах він діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Зазначив, що статтею 54 Митного кодексу України (далі по тексту МК України) передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МК України. Митницею здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей використаних при обчисленні митної вартості. Під час такого контролю встановлено, що подані до митного оформлення документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. На вимогу митного органу додаткові документи не надано, а відтак прийняті рішення та картка є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому не погодившись з доводами представника відповідача, просив позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач зареєстрований як суб`єкт господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.12.1997 (індивідуальний номер 25185087). Основний вид діяльності за КВЕД: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та компанією Shanghai Shouhuo Rubber And Plastic Product Co., Ltd укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу від 11.09.2017 №ARSH-0917 (далі по тексту Контракт).

Відповідно до п. 1.1. Контракту постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність імпортеру гумотехнічні вироби (надалі - товар), а імпортер зобов`язується прийняти та оплатити товар у відповідності до умов цього контракту.

Відповідно до п. 1.2. Контракту найменування, номенклатура, кількість, одиниця виміру товару відображається імпортером для кожної партії товару у замовленні. Замовлення і ціна товару узгоджуються сторонами в інвойсах та/або у проформах-інвойсах.

Відповідно до п. 4.1. Контракту поставка товару здійснюється морським транспортом на умовах FOB-Нінгбо, Китай або FOB-інший порт, Китай з додаванням транспортних витрат за домовленістю сторін (ІНКОТЕРМС 2010). Моментом (датою) поставки по цьому контракту є дата навантаження постачальником товару, який пройшов митне очищення для експорту, на судно, вказане імпортером, з цього моменту до імпортера переходять всі ризики зі втрати або пошкодження товару, а також зобов`язання нести всі витрати, пов`язані із товаром.

Відповідно до п. 4.2. Контракту постачальник зобов`язується здійснити поставку товару не пізніше 60 (шістдесяти) днів з моменту узгодження сторонами проформи-інвойсу. Датою поставки вважається дата завантаження товару на борт судна, вказаного імпортером (пункт контракту у редакції додаткової угоди №6 від 17.12.2022).

Відповідно до п. 5.1. Контракту ціна товару, що постачається, вказується у інвойсах та/або у проформах інвойсах на кожну партію та включає вартість пакування та маркування товару, а також вартість навантаження, доставки в порт, експортні формальності та завантаження на борт судна (пункт контракту у редакції додаткової угоди № 6 від 17.12.2022).

Відповідно до п. 5.2. Контракту ціни, виставлені у підтвердженій проформі-інвойс, залишаються незмінними.

Відповідно до п. 5.3. Контракту загальна сума контракту складається з суми специфікацій та/або інвойсів, за якими було поставлено товар протягом строку дії цього контракту.

Відповідно до п. 5.4. Контракту валютою контракту є долар США.

Відповідно до п. 6.1. Контракту валютою платежу є долар США.

Відповідно до п. 6.2. Контракту платежі повинні здійснюватися імпортером в доларах США на рахунок, вказаний постачальником у контракті або на рахунки, вказані постачальником додатково.

Відповідно до п. 6.3. Контракту імпортер здійснює 30 % передоплату перед виробництвом відповідно до проформи інвойсу, погодженого із постачальником, та баланс 70% відповідно до комерційного інвойсу, після отримання коносаменту, отриманого шляхом факсимільного зв`язку або електронного зв`язку або інші умови оплати можуть бути узгоджені в проформі інвойсі на кожну окрему партію.

13.10.2023 сторонами було укладено специфікацію № 31 до Контракту на загальну суму 30 204,00 дол. США.

Того ж дня на підставі зазначеної специфікації продавцем було виставлено рахунок-проформу №SHB231013 від 13.10.2023. Умови поставки: FOB-Ningbo. Умови транспортування: з Нінгбо, Китай до Гданська, Польща морем, з польського Гданська в Україну автотранспортом. Термін відправки: близько 60 днів з дати проформи-інвойсу. Термін оплати: 100% оплата перед відправкою.

Відповідно до умов Контракту позивач 29.11.2023 здійснив попередню оплату у розмірі 61 531,80 дол. США, що підтверджується банківським платіжним документом №1129. Призначення платежу оплата за контрактом ARSH-0917 від 11.09.2017, проформою інвойсом SHB231010 від 10.10.2023, проформою інвойсом SCHB231013 від 13.10.2023 за конвеєрні стрічки.

06.12.2023 продавцем було виставлено рахунок-фактуру (інвойс) №SHB231013 на загальну суму 30 204,00 дол. США. Умови поставки: FOB-Ningbo. Умови транспортування: з Нінгбо, Китай до Гданська, Польща морем, з польського Гданська в Україну автотранспортом.

Для доставки товару з порту м. Нінгбо, Китай до порту м. Гданськ, Польща позивач (як замовник) 04.01.2018 уклав з ТОВ "Хіллдом Логістікс" (як виконавцем) Договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №204018-118 (далі по тексту договір № 20418-118).

Відповідно до п. 1.1. договору №20418-118 виконавець зобов`язується за відповідну плату та за рахунок замовника надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу.

За п. 3.1. вказаного договору №20418-118 вартість послуг зазначається у рахунках виконавця.

Відповідно до п. 3.3. договору №204018-118 оплата робіт та послуг здійснюється замовником протягом 14 календарних днів з часу пред`явлення рахунку. Рахунки, що пред`являються виконавцем за цим договором, можуть направлятися засобами електронної пошти, факсимільним зв`язком, за допомогою поштових служб або вручаються особисто представнику клієнта.

Виконавець 26.01.2024 виставив замовнику рахунок на оплату №444, за умовами якого сплаті підлягали: - морський фрахт за межами митної території України: Нінгбо, Китай Гданськ, Польща (38 282,66 грн.), - навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України (14 281,35 грн.), - автодоставка м. Гданськ м. Косаково (7 516,50 грн.), - оформлення транзитної ВМД за межами митної території України (7 591,67 грн.), - перевантаження за межами митної території України (11 951,24 грн.), - експедиторська винагорода на території України (1 887,89 грн.). Загальна вартість наданих послуг становить 81 511,31 грн. без ПДВ та сума ПДВ 377,58 грн.

Також виконавець 26.01.2024 видав замовнику довідку про транспортні та складські витрати №2601-1, за якою вартість морського фрахту за маршрутом Нінгбо, Китай Гданськ, Польща складає 38 282,66 грн. без ПДВ, локальні витрати, а саме: навантажувально-розвантажувальні роботи, оформлення транзитної декларації, доставка вантажу на перевантаження, перевантаження контейнеру за межами території України (м. Гданськ, Польща м. Косаково, Польща) складає 41 340,76 грн. без ПДВ.

На виконання умов договору №204018-118 позивач сплатив ТОВ "Хіллдом Логістікс" вартість наданих послуг у розмірі 81 888,89 грн. відповідно до платіжного доручення №16648 від 29.01.2024, призначення платежу: сплата за міжнародні транспортні послуги, експедиторські послуги, морський фрахт, рахунок на оплату №444 від 26.01.2024, у т.ч. ПДВ 377,58 грн.

Для доставлення товару з м. Косаково, Польща до м. Кропивницький, Україна ТОВ "АРТІ" (як замовник) 29.11.2016 уклало з ФОП ОСОБА_1 (як експедитором) Договір на транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 55-3 (далі по тексту договір № 55-3).

Відповідно до п. 1.1. договору №55-3 експедитор зобов`язується надавати замовникові послуги з організації перевезень вантажів замовника та забезпечувати оптимальне транспортно-експедиторське обслуговування автомобільним транспортом на умовах цього договору та підписаних сторонами заявок, а замовник зобов`язується оплатити ці послуги. На умовах цього договору здійснюється організація перевезень вантажів замовника автомобільним транспортом, що належить залученим експедитором перевізникам у внутрішньо-міському, міжміському і міжнародному сполученнях за цінами, які встановилися на транспортному ринку. Вартість послуг експедитора розраховується як різниця між тарифними ставками замовника і вартістю послуг найнятого експедитором перевізника. В разі необхідності експедитор уповноважений замовником зробити попередню оплату вартості перевезення власними коштами згідно з рахунком перевізника.

Відповідно до п. 2.1. договору №55-3 замовник подає експедитору заявку на перевезення.

Відповідно до пп. 4.2.3. п. 4.2. цього договору експедитор має право залучати третіх осіб для надання транспортно-експедиційних послуг згідно цього договору.

Відповідно до п. 6.3. договору №55-3. ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявках і вказуються у рахунках-фактурах експедитора.

Відповідно до п. 6.4. договору №55-3 розрахунки за виконані послуги проводяться в національній валюті України по безготівковому розрахунку шляхом перерахування на поточний рахунок експедитора протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами відповідної заявки (але не раніше дати розвантаження), якщо інше не зазначено в заявці.

Позивач 22.01.2024 видав експедитору заявку на перевезення вантажу в міжнародному сполученні №3039 до договору №55-3 від 29.11.2016. Маршрут перевезення: Косаково, Польща Кропивницький, Україна. Вартість перевезення: 139 414,00 грн. Місце завантаження: Косаково, вул. Астрова, 9. Строк та умови оплати: безготівковий розрахунок в день вивантаження за сканованими копіями документів. Наданий транспортний засіб: MAN НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . ПІБ водія: ОСОБА_2 .

Для виконання заявки №3039 ФОП ОСОБА_1 (як замовник/експедитор 1) уклала з ФОП ОСОБА_3 (як експедитор 2) договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 330-Е від 10.05.2017 (далі по тексту договір №330-Е).

Відповідно до п. 1.2. договору №330-Е замовник (експедитор 1) залучає експедитора 2 для здійснення перевезення автомобільним транспортом вантажів, які належать клієнтам (замовникам послуг експедитора 1), по території України та/або іноземних держав.

Відповідно до п. 1.3. договору №330-Е експедитор 2 зобов`язується прийняти у встановлені строки вантаж, доставити ввірений йому вантаж в пункт призначення в установлений в заявці строк та передати його уповноваженій на отримання вантажу особі, у відповідності до заявки, що погоджена сторонами, а замовник (експедитор 1) зобов`язується сплатити за перевезення вантажів встановлену у заявці плату.

Також згідно з пп. 3.1.8. п. 3.1. договору №330-Е в разі пошкодження, втрати або повної загибелі вантажу під час перевезення, експедитор 2 несе відповідальність перед замовником (експедитором 1) в сумі: - пошкодженого вантажу за цінами, вказаними в інвойсі (при перевезенні у міжнародному сполученні) або видатковій накладній (при перевезенні по території України), які супроводжують вантаж; - додаткових витрат, що виникли згідно договорів із третіми особами у замовника (експедитора 1).

Таким чином, суд приходить до переконання, що експедитор 2 за договором №330-Е має право залучати до перевезення третіх осіб.

ФОП ОСОБА_3 (як замовник/експедитор) уклала 19.01.2024 з ФОП ОСОБА_4 (як перевізником) договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 1062-П (далі по тексту договір № 1062-П).

Відповідно до п. 1.2. договору №1062-П замовник (експедитор) залучає перевізника для здійснення перевезення автомобільним транспортом вантажів, які належать клієнтам (замовникам послуг експедитора), по території України та/або іноземних держав.

Відповідно до п. 1.3. договору №1062-П перевізник на підставі заявок замовника (експедитора) здійснює перевезення вантажу власним автотранспортом або організовує перевезення вантажів із залученням третьої сторони, при цьому перевізник виступає як експедитор 2.

ФОП ОСОБА_4 у свою чергу залучив до здійснення перевезень водія Понедільник Василя, який вказаний у графах 16 «Перевізник» та 23 «Підпис та штамп перевізника» автотранспортної накладної №1988 від 26.01.2024 та у заявці на перевезення № 3039 від 22.01.2024.

За надані послуги перевезення вантажу з м. Косаково, Польща до м. Кропивницький, Україна ФОП ОСОБА_1 30.01.2024 виставила позивачу рахунок-фактуру № 3039, за умовами якого сплаті підлягали: міжнародні транспортні послуги за маршрутом м. Косаково, Польща м/п Дорогуск-Ягодин, протяжністю 720 км (65 500,00 грн.), міжнародні транспортні послуги за маршрутом: м/п Дорогуск-Ягодин - м. Кропивницький, Україна (72 914,00 грн.), винагорода експедитора по території України (1 000,00 грн.). Загальна вартість наданих послуг становить 139 414,00 грн. без ПДВ.

Цього ж дня ФОП ОСОБА_1 видала позивачу довідку про транспортні витрати №1580 від 30.01.2024, за якою транспортні витрати за межами митної території України м. Косаково (Польща) м/п Дорогуск-Ягодин складає 65 500,00 грн., а транспортні витрати по території України м/п Дорогуск-Ягодин м. Кропивницький, Україна складає 73 914,00 грн.

Позивач звернувся до Кропивницької митниці з електронною митною декларацією № 24UA44U8 від 31.01.2024 з метою ввезення в Україну конвеєрних стрічок з вулканізованої гуми. Відповідно до граф 12, 43 МД вартість товару була визначена за ціною договору (контракту) у розмірі 1 289 087,83 грн. (30 204,00 дол. США за курсом НБУ).

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, відповідно до оскаржуваної картки відмови №UA901020/2024/000048 від 31.01.2024, разом із декларацією було подано наступні документи: пакувальний лист №від 06.12.2023; проформу-інвойс №SHB231010 від 10.10.2023; проформу-інвойс № SHB231013 від 13.10.2023 та її переклад українською мовою; рахунок-фактуру №SHB231013 від 06.12.2023 та його переклад українською мовою; коносамент (Bill of lading) №UTRUST23120159 від 06.12.2023; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 1988 від 26.01.2024; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №MA1K3AAR50015 від 08.12.2023; банківський документ про оплату товару (MUR) №1129 від 29.11.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №3039 від 30.01.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №444 від 26.01.2024; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №16648 від 29.01.2024; довідку про транспортні та складські витрати №2601-1 від 26.01.2024; довідку про транспортні витрати №1580 від 30.01.2024; заявку на перевезення №3039 від 22.01.2024; прейскурант (прайс-лист) №б/н від 01.10.2023 та його переклад українською мовою; розрахунок ціни (калькуляція) №SHB231013 від 06.12.2023 та його переклад українською мовою; зовнішньоекономічний контракт №ARSH-0917 від 11.09.2017; додаткову угоду № 1 від 28.12.2018 до контракту №ARSH-0917 від 11.09.2017; додаткову угоду №2 від 24.12.2019 до контракту № ARSH-0917 від 11.09.2017; додаткову угоду №3 від 17.11.2020 до контракту №ARSH-0917 від 11.09.2017; додаткову угоду №4 від 02.08.2022 до контракту №ARSH-0917 від 11.09.2017; додаткову угоду № 5 від 16.12.2022 до контракту №ARSH-0917 від 11.09.2017; додаткову угоду №6 від 17.12.2022 до контракту №ARSH-0917 від 11.09.2017; специфікацію №31 від 13.10.2023 до контракту №ARSH-0917 від 11.09.2017; договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях №1062-П від 19.01.2024; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експертно-імпортних та транзитних вантажів №204018-118 від 04.01.2018; договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях №330-Е від 10.05.2017; договір на транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях №55-3 від 29.11.2016; копію митної декларації країни відправлення №15555213 від 03.12.2023.

Відповідач 31.01.2024 надіслав позивачу запит (повідомлення) №889c7fd2-0489-4f58-82b1-32932505c1a9 про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (у тому числі щодо транспортних витрат у разі здійснення); за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Свою вимогу відповідач пояснив тим, що у відповідності до статей 53, 336, 337 МК України, при проведенні перевірки документів, що були надані до митного оформлення відповідачем виявлено, що у калькуляції №SHB231013 від 06.12.2023 не відображена вартість експортних формальностей, а також що заявлений рівень митної вартості товару нижчий, ніж рівні митних вартостей товарів по митним оформленням проведеним митницями України в митному режимі "імпорт" за час наближений до дати експорту в Україну оцінюваного товару.

Позивач у відповідь 31.01.2024 надав лист №1/31/01/2024, у якому повідомив, що вартість експортних формальностей зазначено в калькуляції вартості №SHB231013 від 06.12.2023 у графі "Loading & operations in the port & export" / "навантаження/роботи в порту/експорт", а також позивач повідомив до митного оформлення були надані всі наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а протягом 10 днів додаткові документи надаватися не будуть.

Після цього відповідач 31.01.2024 надіслав електронне повідомлення №16129e34-5714-4f04-a8b8-fb46ffa8708d, яким повідомив, що враховуючи в повідомленні №1 митні результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару та визначених АСУР ФМК; неподання декларантом або уповноваженою ним особою інших документів згідно з переліком, результати порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнями митної вартості товарів з ідентичними та подібними характеристиками товарів, втому числі здійснених ТОВ "АРТІ" в попередні періоди - основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати, відповідно до частини шостої статті 54 МК України, частини другої статті 58 МК України. Проведено консультації з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості. Цінова інформація (ціни договорів) щодо вартості ідентичних товарів в розумінні статті 59, 61 МК України у максимально наближений до дати експорту товару в Україну термін у відповідача не виявлено. У відповідності до положень статті 54, 55 МК України, на підставі інформації, яка міститься в ПІК «Інспектор» та враховуючи встановлену статті 57 МК України послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товару визначено згідно статті 60 МК України за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 3,8151 дол. США/кг з врахуванням інформації щодо товаровиробника "Shanghaishouhuo Rubber And Plastic Co., Ltd".

Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA90100/2024/000023/2 від 31.01.2024. Відповідно до графи 31 рішення про коригування відповідач здійснив митну оцінку товару № 1 за 3 (ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) методом визначення митної вартості. Це коригування вартості вчинено на підставі наявної цінової інформації за наступними фактами митних оформлень, а саме: митної декларації №UA901020/2023/7913 від 19.09.2023, за якою здійснено митне оформлення ТОВ "АРТІ" товару «конвеєрні стрічки, торгівельна марка "Excellent", виробник товару "Shanghai Shouhuo Rubber & Plastic Co., Ltd", МВВ 1, умови поставки FOB Ningbo, вага нетто 8 445 кг, країна походження та виробництва Китай та митної декларації №UA901020/2023/3382 від 25.04.2023, за якою здійснено митне оформлення ТОВ "АРТІ" товару «конвеєрні стрічки, торгівельна марка "Excellent", виробник товару "Shanghai Shouhuo Rubber & Plastic Co., Ltd", МВВ 1, умови поставки FOB Ningbo, вага нетто 15 990 кг, країна походження та виробництва Китай. Зі змісту рішенні про коригування виходить, що коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилося.

Також відповідач надав позивачеві картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901020/2024/000048 від 31.01.2024, видання якої було обґрунтовано неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України, відсутністю у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (порушено умови декларування передбачені пункті 1, пункті 8 статті 257 МК України, статті 55 МК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.12. №450.

З урахуванням корегувань, визначених у рішенні про коригування митної вартості товарів №/2024/000023/2 від 31.01.2024 позивач подав скореговану митну декларацію №24UA65U6 від 31.01.2024, за якої товар було випущено до вільного обігу на території України.

Не погоджуючись з вказаними рішенням про коригування та карткою відмови митного органу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частини першої статті 246 Митного кодексу України (далі МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частини першої статті 257 МК України).

Статтею 264 МК України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із частиною третьою статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою, п`ятою статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 частиною десятою статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частинами першою, другою статті 52 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із частиною четвертою статті 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Положеннями частин першої, другої статті 53 МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із частинами першою-третьою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частини третя, четверта статті 64 МК України).

Аналіз вказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 10.06.2020 у справі №1.380.2019.004752, яку відповідно до частини п 'ятої статті 242 КАС України суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 13.07.2021 у справі №200/6521/20-а наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У постанові від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18 Верховний суд також дійшов висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.

Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд звертає увагу, що перед прийняттям оскаржуваних рішень, після отримання ЕМД, поданих позивачем до митного органу, управлінням митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД направлено декларанту ряд повідомлень щодо надання пояснень та додаткової інформації у зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів.

Листом декларанта повідомлено Кропивницьку митницю, що декларантом були направлені до митного органу усі можливі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару по ЕМД. Інші документи надавати не будуть.

Суд звертає увагу, що надання позивачем додаткових документів повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини шостої статті 54, частини другої статті 256 МК України слідує, що виконання вимог органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.

Суд звертає увагу, що митним органом мають аналізуватись лише ті документи та відомості в них, що дійсно мають вплив на формування митної вартості товарів.

Правомірність такого підходу неодноразово оцінювалася судами, зокрема Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі №804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

З переліку витребуваних відповідачем документів неможливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути. Відтак, відповідач отримав від позивача вичерпну інформацію щодо додаткових документів, надання яких забезпечить митне оформлення товару за визначеною у декларації вартістю.

Зазначення відповідачем одночасно усіх можливих причин, що передбачені частиною шостою статті 54 МК України, не можна вважати належним обґрунтуванням коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №820/2014/17, в якій Верховний Суд також вказав, що формальне виконання процедури консультацій, надлишкове узагальнення причини невизнання задекларованої позивачем митної вартості свідчать про відсутність практичної реалізації в діяльності відповідача принципу належного урядування і принципів адміністративної практики, рекомендованих Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.77 "Про захист особи відносно актів адміністративних органів".

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товарів, суд прийшов до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем митної декларації, документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами першою та другою статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині шостій статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини третій статті 57 та частини третій статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

У той же час відповідачем суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

У спірному випадку суд не вбачає ознак недостовірності задекларованої вартості товару.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA901000/2024/100023/2 від 31.01.2024 Кропивницькою митницею зазначено наступні підстави для проведення коригування:

- поставка оцінюваного товару проводиться на підставі укладеного між ТОВ "АРТІ" та компанією "Shanghai Shouhuo Rubber & Plastic Co., Ltd" Китай Контракту №ARSH-0917 від 11.09.2017, Специфікації № 31 від 13.10.2023, комерційного інвойсу № SHB231013 від 06.12.2023. Згідно з розділом 4 Контракту №ARSH-0917 від 11.09.2017, комерційного інвойсу №SHB231013 від 06.12.2023 умови поставки товару FOB-Ningbo (Китай). Умовами додаткової угоди № 6 від 17.12.2023 до контракту передбачено, що ціна товару, який постачається, вказується в інвойсах та/або в проформах-інвойсах на кожну партію і включає вартість пакування та маркування товару, а також вартість навантаження, доставки в порт, експортні формальності і завантаження на борт судна. В калькуляції вартості № SHB231013 від 06.12.2023 (наданому перекладі) зазначено наступні складові: вартість матеріалу, вартість процесу виробництва та вулканізації, собівартість продукції, вартість упаковки та маркування, вартість доставки до порту, навантаження/роботи в порту/експорт. Вартість експортних формальностей в калькуляції не відображена.

- згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 55 МК України у відповідності до заходів, передбачених Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Держмитслужби від 01.07.2021 №476, проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару "конвеєрні стрічки" виробника "Shanghai Shouhuo Rubber & Plastic Co., Ltd" з рівнем митної вартості товарів з максимально наближеними характеристиками товарів, та виявлено, що заявлений рівень митної вартості товару нижчий, ніж рівні митних вартостей всіх вищезгаданих товарів по митним оформленням проведеним митницями України в митному режимі "імпорт". З урахуванням зазначеного, подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо відсутності відображення в калькуляції вартості експортних формальностей.

Митний орган посилався на те, що в калькуляції вартості № SHB231013 від 06.12.2023 (наданому перекладі) зазначено наступні складові: вартість матеріалу, вартість процесу виробництва та вулканізації, собівартість продукції, вартість упаковки та маркування, вартість доставки до порту, навантаження/роботи в порту/експорт, вартість експортних формальностей в калькуляції не відображена, суд зазначає наступне.

За умовами п. 1.2. контракту №ARSH-0917 від 11.09.2017 найменування, номенклатура, кількість одиниця виміру товару зазначаються імпортером для кожної партії товару в замовленні. Замовлення та ціна товару узгоджується сторонами в інвойсах та/або у проформах інвойсах.

Ціна товару, що постачається, вказується в інвойсах та/або у проформах інвойсах на кожну партію і включає вартість пакування та маркування товару, а також вартість навантаження, доставки в порт, експортні формальності і завантаження на борт судна (п. 5.1. Контракту в редакції додаткової угоди № 6 від 17.12.2023).

Поставки Товару здійснюються морським транспортом на умовах FOB-Нінгбо, Китай чи FOB-інший порт, Китай із додаванням транспортних витрат за погодженням сторін (п. 4.1. Контракту).

За умовами поставки FOB згідно Інкотермс 2010 на продавця покладаються обов`язки з митного очищення товару для експорту і всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера. Усі витрати та ризики несе покупець. Витрати щодо митного очищення несе продавець згідно терміну FOB, застосовується тільки для перевезення вантажу морським транспортом.

Згідно ст. "А.6 Розподіл витрат" Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року), ІНКОТЕРМС 2010, Продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.6, нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження; сплатити, коли це належить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару.

Згідно ст. Б.6 "Розподіл витрат" Покупець зобов`язаний сплатити - всі витрати, пов`язані з товаром, із моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження; будь-які додаткові витрати, що виникають внаслідок того, що судно, призначене покупцем, не прибуває своєчасно, чи не може прийняти товар, чи припиняє прийняття вантажів до настання часу, про який було повідомлено у відповідності з статтею Б1, або внаслідок неподання покупцем належного повідомлення у відповідності зі статтею Б. 7., але за умови, що товар був належним чином індивідуалізований за договором, тобто явно відокремлений або іншим чином визначений як товар, що є предметом цього договору; - у випадках, де це належить, - усі мита податки й інші збори, а також витрати на виконання митних процедур, що підлягають сплаті при імпорті товару та його транзитному перевезенні через будь-яку країну.

Так, під час розрахунку ціни товару продавець (експортер) заклав вартість понесених експортних формальностей до ціни товару відповідно до умов поставки FOB (ІНКОТЕРМС 2010) і зазначив їх в калькуляції під назвою "експорт" разом з витратами на навантаження та роботи в порту. Таким чином, десятий стовпчик калькуляції "Навантаження/ роботи в порту/експорт. дол. США" відображає витрати на навантаження, роботи в порту та витрати на експортні формальності.

Позивач в листі 1/31/01/2024 від 31.01.2024 звернув увагу відповідача на зміст калькуляції №SHB231013 від 06.12.2023.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

Щодо наявності митних оформлень товарів за вищими митними вартостями та відсутності в поданих до митного оформлення документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Суд зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

За висновками Верховного Суду в аналогічних спорах, відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Верховний Суд у постанові від 15.02.2023 у справі № 815/2552/16 дійшов висновку, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18 вказав, що наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за більшою вартістю, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги постачань, сезонність, наявність знижок тощо), що безпосередньо не свідчить про наявність порушень із боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Наведені обставини, встановлені у цій справі, дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Як вже було встановлено Судом, за умовами контракту №ARSH-0917 від 11.09.2017 остаточна ціна товару зазначається у комерційному інвойсах та специфікаціях.

Позивач подав до митного оформлення разом з МД №24UA44U8 від 31.01.2024 комерційний інвойс №SHB231013 від 06.12.2023 та специфікацію №31 від 13.10.2023. Ці документи містять ідентичну інформацію щодо ціни товару 30 204,00 дол. США.

Ця сама ціна зазначена у графі 22 МД №24UA44U8 від 31.01.2024.

Як зазначалося раніше, позивач здійснив оплату за товар в повному обсязі відповідно до банківського документу (MUR) №1129 від 29.11.2023.

Поставка товару здійснювалася морським транспортом на умовах FOB-Нінгбо, Китай, що підтверджується наступними документами: проформою-інвойсом №SHB231013 від 13.10.2023, комерційним інвойсом №SHB231013 від 06.12.2023, прайс-листом № б/н від 01.10.2023, копією митної декларації країни відправлення №15555213 від 03.12.2023.

За умовами поставки FOB згідно Інкотермс 2010 на продавця покладаються обов`язки з митного очищення товару для експорту і всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера. Усі витрати та ризики несе покупець. Витрати щодо митного очищення несе продавець згідно терміну FOB, застосовується тільки для перевезення вантажу морським транспортом.

Згідно ст. «А.6 Розподіл витрат» Інкотермс 2010 Продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.6, нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження; сплатити, коли це належить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару.

Згідно ст. Б.6 «Розподіл витрат» Покупець зобов`язаний сплатити - всі витрати, пов`язані з товаром, із моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження; будь-які додаткові витрати, що виникають внаслідок того, що судно, призначене покупцем, не прибуває своєчасно, чи не може прийняти товар, чи припиняє прийняття вантажів до настання часу, про який було повідомлено у відповідності з статтею Б1, або внаслідок неподання покупцем належного повідомлення у відповідності зі статтею Б. 7., але за умови, що товар був належним чином індивідуалізований за договором, тобто явно відокремлений або іншим чином визначений як товар, що є предметом цього договору; - у випадках, де це належить, - усі мита податки й інші збори, а також витрати на виконання митних процедур, що підлягають сплаті при імпорті товару та його транзитному перевезенні через будь-яку країну.

Таким чином, позивач згідно частини десятої статті 58 МК України зобов`язаний був включити до митної вартості товарів лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, а саме до м/п Дорогуск - Ягодин, що підтверджується відмітками у автотранспортній накладній №1988 від 26.01.2024.

Для підтвердження понесених транспортних витрат позивачем до митного оформлення надано наступні документи: коносамент (Bill of lading) №UTRUST23120159 від 06.12.2023; автотранспортну накладну (Road consignment note) №1988 від 26.01.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №3039 від 30.01.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №444 від 26.01.2024; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №16648 від 29.01.2024; довідку про транспортні та складські витрати №2601-1 від 26.01.2024; довідку про транспортні витрати №1580 від 30.01.2024; заявку на перевезення № 3039 від 22.01.2024; договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях №1062-П від 19.01.2024; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експертно-імпортних та транзитних вантажів № 204018-118 від 04.01.2018; договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях №330-Е від 10.05.2017; договір на транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях №55-3 від 29.11.2016; копію митної декларації країни відправлення №15555213 від 03.12.2023.

Числові значення передбачених частиною десятою статті 58 МК України витрат підтверджені наступними документами: рахунком ТОВ "Хіллдом Логістікс" на оплату №444 від 26.01.2024; довідкою ТОВ "Хіллдом Логістікс" про транспортні та складські витрати №2601-1 від 26.01.2024; рахунком-фактурою ФОП ОСОБА_1 №3039 від 30.01.2024; довідкою ФОП ОСОБА_1 про транспортні витрати №1580 від 30.01.2024.

ТОВ "Хіллдом Логістікс" 26.01.2024 виставило ТОВ "АРТІ" рахунок на оплату №444, за умовами якого сплаті підлягали: - морський фрахт за межами митної території України: Нінгбо, Китай Гданськ, Польща (38 282,66 грн.), - навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України (14 281,35 грн.), - автодоставка м. Гданськ м. Косаково (7 516,50 грн.), - оформлення транзитної ВМД за межами митної території України (7 591,67 грн.), - перевантаження за межами митної території України (11 951,24 грн.), - експедиторська винагорода на території України (1 887,89 грн.). Загальна вартість наданих послуг становить 81 511,31 грн. без ПДВ та сума ПДВ 377,58 грн.

Також ТОВ "Хіллдом Логістікс" 26.01.2024 видало позивачу довідку про транспортні та складські витрати №2601-1, за якою вартість морського фрахту за маршрутом Нінгбо, Китай Гданськ, Польща складає 38 282,66 грн. без ПДВ, локальні витрати, а саме: навантажувально-розвантажувальні роботи, оформлення транзитної декларації, доставка вантажу на перевантаження, перевантаження контейнеру за межами території України (м. Гданськ, Польща м. Косаково, Польща) складає 41 340,76 грн. без ПДВ.

На виконання умов договору №204018-118 позивач сплатив ТОВ "Хіллдом Логістікс" вартість наданих послуг у розмірі 81 888,89 грн. відповідно до платіжного доручення №16648 від 29.01.2024, призначення платежу: сплата за міжнародні транспортні послуги, експедиторські послуги, морський фрахт, рахунок на оплату №444 від 26.01.2024, у т.ч. ПДВ 377,58 грн.

ФОП ОСОБА_1 30.01.2024 виставила позивачу рахунок-фактуру № 3039, за умовами якого сплаті підлягали: міжнародні транспортні послуги за маршрутом м. Косаково, Польща м/п Дорогуск-Ягодин, протяжністю 720 км (65 500,00 грн.), міжнародні транспортні послуги за маршрутом: м/п Дорогуск-Ягодин - м. Кропивницький, Україна (72 914,00 грн.), винагорода експедитора по території України (1 000,00 грн.). Загальна вартість наданих послуг становить 139 414,00 грн. без ПДВ.

Також ФОП ОСОБА_1 30.01.2024 видала позивачу довідку про транспортні витрати №1580, за якою транспортні витрати за межами митної території України м. Косаково (Польща) м/п Дорогуск-Ягодин складає 65 500,00 грн., а транспортні витрати по території України м/п Дорогуск-Ягодин м. Кропивницький, Україна складає 73 914,00 грн.

Отже, у рахунку на оплату №444 від 26.01.2024 зазначено передбачені ч. 10 ст 58 МК України витрати на загальну суму 79 623,42 грн., що підтверджуються довідкою №2601-1 від 26.01.2024, а у рахунку-фактурі №3039 від 30.01.2024 на загальну суму 65 500,00 грн., що підтверджуються довідкою №1580 від 30.01.2024.

Отже, позивачем обґрунтовано включено до митної вартості товарів витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, а саме до м/п Дорогуск-Ягодин у розмірі 145 123,42 грн.

Таким чином, відповідач безпідставно вказав про неможливість перевірки правильності нарахування митної вартості товару.

Суд звертає увагу відповідача, що позиція за предметом оскарження має бути обґрунтована в межах предмету спору, та не має підтверджуватись додатковими обґрунтуваннями, що не були покладені в основу спірного рішення.

Суд вважає необхідним зазначити, що спрацювання ризиків АСУР не може бути достатньою підставою щодо твердження під час перевірки показників МД наявності у митного органу сумнівів та наявність підстав для витребування додаткових документів, оскільки згідно Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, такий розроблено з метою забезпечення вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, поліпшення ефективності роботи Держмитслужби під час митного контролю, прискорення митного оформлення за рахунок застосування методів управління ризиками, у тому числі аналізу ризиків із використанням інформаційних технологій, та здійснення таргетингу та цей Порядок встановлює єдиний підхід до здійснення митними органами (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю.

Тобто, сам спрацьований АСУР не є достатнім доказом порушення декларантом положень МК України, а є тим розробленим методом, який покращує ефективність роботи митниці під час перевірки та оформлення МД, та посадові особи під час застосування АСУР як системи управління ризиками мають діяти у відповідності до МК України.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Суд вважає, що відповідач не обґрунтував однозначність скоригованої ним ціни, не довів обґрунтованості своїх сумнівів щодо заявленої митної вартості декларантом.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах.

Суд відхиляє посилання відповідача про неподання декларантом додаткових документів, оскільки, в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Верховний Суд у постанові від 28.05.2020 у справі №300/426/19 дійшов висновків про те, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Обов`язок доведення обґрунтованості сумніву щодо митної вартості митним органом визначено в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція щодо витребування митницями додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості товару викладена Верховним Судом в постановах від 04.04.2018 по справі №826/27058/15, від 14.06.2022 по справі №809/257/17.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, а саме статтею 53, заборонено. Водночас, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 у справі №815/5791/17, від 13.08.2020 у справі №815/3451/16.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195 (далі - Правила №598), у графі 33 Рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу, результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем жодним чином не вказано, які саме з наданих позивачем документів містять неповні відомості та/або розбіжності.

Крім того, митний орган не зазначив, які саме документи, на думку митниці, не містять в собі всіх даних на підтвердження обраного методу визначення митної вартості та які саме документи має подати позивач для підтвердження заявленої митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 30.10.2018 по справі №826/25605/15 зазначив, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Підсумовуючи наведене, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №/2024/000023/2 від 31.01.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, суд враховує, що відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб, якщо вона вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Враховуючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2024/000048 від 31.01.2024 складена у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості №UA90100/2024/000023/2 від 31.01.2024, яке є протиправним, слід дійти висновку про протиправність вказаної картки.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" та наявність підстав для його задоволення.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору здійснюється в порядку статті 139 КАС України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд зазначає наступне.

Представником позивача у позовній заяві вказано клопотання про стягнення на його користь судових витрат у розмірі 10 000,00 грн на професійну правничу допомогу адвоката.

Представником відповідача у відзиві на позов подано до суду заперечення на заяву про стягнення судових витрат, в яких вказано на необґрунтованість заяви та не співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката з ціною позову.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження надання правових послуг до матеріалів справи представником позивача було надано копію договору №2021/03/03 про надання правової допомоги від від 22.03.2021, додаткової угоди №36 від 09.02.2024 до договору №2021/03/03 про надання правової допомоги від 22.03.2021, рахунку на оплату №24 від 26.02.2024 на суму 10 000,00 грн, платіжної інструкції №17076 від 04.03.2024 на суму 10 000,00 грн, ордера серії АХ №1176184 від 04.03.2024.

Відповідно до пункту 5.1 додаткової угоди визначили суму винагороди (гонорару) в розмірі 10?000,00 грн. яка сплачується протягом 5 календарних днів з моменту підписання Додаткової угоди на підставі рахунку Адвокатського об`єднання.

Отже, надаючи оцінку заявленому представником позивача клопотанню, суд зазначає, що положеннями частини першої статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, суд зазначає, що згідно із положеннями статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як визначено приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Аналіз долучених до заяви документів свідчить, що в рамках надання послуг за договором про надання правової допомоги позивачу було надано послуги з професійної правничої допомоги.

Враховуючи положення статті 134 КАС України суд зазначає, що до витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу належать ті, що пов`язані із розглядом справи.

Суд зазначає, що враховуючи вищевикладене та оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи складність справи та предмет позову, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що сума, заявлена позивачем щодо сплати професійної правничої допомоги є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), у зв`язку з чим слід дійти висновку про те, що заявлена позивачем до відшкодування сума у розмірі 10000,00 грн є обґрунтованою, а отже суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума витрат у розмірі 10000,00 грн.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про вирішення питання про судові витрати.

Керуючись статтями 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, 67-А, м. Харків, 61038, ) до Кропивницької митниці Державної митної служби України (вулиця Лавандова, буд. 27Б, м. Кропивницький, Кіровоградська область 25030, ) про скасування рішення та картки відмови задовільними повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кропивницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA90100/2024/000023/2 від 31.01.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901020/2024/000048 від 31.01.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці Державної митної служби України (вулиця Лавандова, буд. 27Б, м. Кропивницький, Кіровоградська область 25030, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, 67-А, м. Харків, 61038, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 7107,71 грн. (сім тисяч сто сім гривень 71 копійка).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці Державної митної служби України (вулиця Лавандова, буд. 27Б, м. Кропивницький, Кіровоградська область 25030, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, 67-А, м. Харків, 61038, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2024.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА