Справа № 160/25595/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
24.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі-відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області при призначенні і нарахуванні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особі з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації аварії на ЧАЄС 1 категорії;
- зо6ов`язати провести перерахунок пенсії з 4 лютого 2010 року по теперішній час додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особі, віднесеної до категорії 1 у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком;
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
05.11.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла копія пенсійної справи позивача.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.02.2010 року отримую пенсію, яка призначається особам, постраждалим від Чорнобильської катастрофи згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач є особою, постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (1 категорії), має ІІ групу інвалідності, має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
379,60 грн - додаткова пенсія особам з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЄС постанови №112 п.5,
66,43 грн - підвищення дітям війни,
621,48 грн - обмеження з індексації з 01.03.2023 року.
Позивач вважає, що відповідачем порушено його право на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно з абз. 4 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону України від 06.06.1996 року) особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону України від 06.06.1996 року) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими - 8 мінімальних пенсій за віком.
Нарахування та виплата позивачу державної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва.
На момент звернення позивача до суду, нарахування та виплата державної та додаткової пенсії позивачу згідно вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 06.06.1996 року), починаючи з 04.02.2010 року в повному обсязі відповідачем не здійснено. Дана обставина підтверджується письмовими запереченнями представника відповідача.
Суд вважає такі дії відповідача, неправомірними з огляду на наступне.
Положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 06.06.1996 року), були змінені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року, після чого, на підставі Рішення Конституційного суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року вказані положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року втратили чинність як неконституційні.
Тому, в даному випадку при визначені розміру державної та додаткової пенсій, позивачу, необхідно застосовувати розміри визначені в ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року.
У зв`язку з визнанням неконституційними положення ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 28.12.2007 року рішенням Конституційного Суду України у справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008, суд вважає що в період з 05.10.2006 року по 28.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.05.2010 року Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва при визначенні розміру пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу необхідно виходити також з положень ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 05.10.2006 року).
Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 05.10.2006 року), у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
З пояснень представника відповідача та із листа Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва, випливає, що розрахунок та виплата державної та додаткової пенсії позивачу, у період з 01.01.2004 року по 31.05.2010 року, було здійснено відповідно до вимог Постанови КМУ від 26.07.1996 року №831, Постанови КМУ від 03.01.2002 року №1, Постанова КМУ від 27.12.2005 року №1293, Постанови КМУ від 28.05.2008 року №530, Постанови КМУ від 16.07.2008 року №654, ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Прикінцевих та Перехідних положень вказаного закону, Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про винесення змін до деяких законодавчих актів України».
Разом з тим, такі дії відповідача є неправомірними, оскільки Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме ст.62 вказаного Закону, Кабінет Міністрів України уповноважено приймати виключно роз`яснення порядку застосування Закону, а не визначати сам порядок. Під застосуванням суд розуміє механізм здійснення передбачених даною статтею сум виплат, а не встановлення нових розмірів державної та додаткової пенсії даній категорії осіб.
Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Керуючись вимогами ч. 1, ч.2 та ч.4 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.
Зокрема, у рішенні Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 р. зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.
Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване чи звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.
Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України № 796. Пунктом 2 Постанови від 3 січня 2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, всупереч положень статей 50, 54 Закону № 796 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.
Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, суд доходить висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.
Положення частини 3 статті 28 Закону № 1058-ІV не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов`язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.
Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.
Оскільки позивачеві слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14. Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ, згідно ст. 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Ч. 3 ст. 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Таким чином, для позивача як інваліда ІІ групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, нижчий розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із розмірів прожиткового мінімуму.
Правовідносини між позивачем та відповідачем, які є предметом розгляду даної справи, не є тими правовідносинами які регулюються Цивільним кодексом України, тому підстав для вирішення питання застосування чи незастосування строків позовної давності відповідно до ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України, у суду відсутні. Строки позовної давності ЦПК України не встановлені.
Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, надається особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій потерпілих від аварії на Чорнобильській АЄС, та призначається відповідно до статей 49, 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон).
Потрібно зазначити, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю призначається після виникнення права у особи на державну пенсію та виплачується кожного місяця.
Законом передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:
- інвалідам I групи 100 відсотків мінімальної пенсії за віком;
- інвалідам II групи 75 відсотків мінімальної пенсії за віком;
- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Також ,стаття 51 Закону визначає, що:
- особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
- особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком.
- особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Під час визначення розміру щомісячної додаткової пенсії для чорнобильців, за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Так, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 січня 2017 року 1247 грн., з 1 травня 2017 року 1312 грн., 1 грудня 2017 року 1373 грн.
Виходячи із цього, розмір додаткової пенсії для чорнобильців, які віднесені:
- до інвалідів I групи становить з 01 січня 2017 року 1247 грн., з 1 травня 2017 року 1312 грн., 1 грудня 2017 року 1373 грн.;
- до інвалідів II групи з 1 січня 2017 року 935,25 грн., з 1 травня 2017 року 984 грн., з 1 грудня 2017 року 1029,75 грн.;
- до інвалідів IIІ групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу з 1 січня 2017 року 623,50 грн., з 1 травня 2017 року 656 грн., 1 грудня 2017 року 686,50 грн.;
- до категорії 2 (за шкоду заподіяну здоров`ю) з 01 січня 2017 року 374,10 грн., з 1 травня 2017 року 393,60 грн., 1 грудня 2017 року 411,90 грн.;
- до категорії 3 (за шкоду заподіяну здоров`ю) з 01 січня 2017 року 311,75 грн., з 01 травня 2017 року 328,00 грн., 1 грудня 2017 року 343,50 грн.;
- до категорії 4 (за шкоду заподіяну здоров`ю) з 1 січня 2017 року 187,05 грн., з 1 травня 2017 року 196,80 грн., з 01 грудня 2017 року 205,95 грн.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області при призначенні і нарахуванні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особі з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації аварії на ЧАЄС 1 категорії, підлягають задоволенню.
Крім того, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії з 04.10.2010 року по теперішній час додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особі, віднесеної до категорії 1 у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.
Вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача щомісячно з 01.08.2024 року сплачувати на користь позивача по 500,00 грн. як особі яка досягла віку 80 років, суд вважає безпідставними, оскільки захисту в судовому порядку підлягають порушені права, а не можливість їх порушення у подальшому.
Тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині заявлені на майбутнє та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про виплату пенсії, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу недоплаченої суми за період з 01.04.2020 року по 01.08.2024 року, з урахуванням позиції суду та з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області при призначенні і нарахуванні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації аварії на ЧАЄС 1 категорії.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна