Справа № 160/25358/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
Суть спору: 20 вересня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №959 о/с від 10.09.2024 «По особовому складу» в частині звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національної поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 ;
-визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1699к від 03.09.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ППОП «КОРД» (стрілецький) в частині застосування до інспектора взводу №1 роти №3 ППОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 (0047308) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 5, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337- VIII, наказу Національної поліції України від 09.08.2022 №568 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та інших його структурних, відокремлених підрозділів, затвердженого наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 30.09.2016 №2786, Присяги працівника поліції, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин 28.06.2024 та 29.06.2024 в умовах воєнного стану, тобто скоєнні проступку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам;
-поновити капітана поліції ОСОБА_1 (0047308) на службі в органах Національної поліції на штатній посаді інспектора взводу №1 роти №3 ППОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області з 11.09.2024;
-стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.09.2024 по день ухвалення судового рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 26.11.2001 до 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 до 10.09.2024 проходив службу в Національній поліції України. Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1699к від 03.09.2024 на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Із вказаним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено під підпис 06.09.2024. Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №959о/с від 10.09.2024 ОСОБА_1 звільнено з поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Позивач вважає накази Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1699к від 03.09.2024 та №959о/с від 10.09.2024 протиправними. Зазначає, що в його діях був відсутній склад дисциплінарного правопорушення. Так, свою відсутність на службі 28 та 29 червня 2024 року в полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) пояснює тим, що він не був ознайомлений з наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 26.06.2024 №646о/с про його переведення з 27.06.2024 для подальшого проходження служби на посаді інспектора взводу №1 роти №3 ППОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області. Позивач також вказує на порушення порядку проведення службового розслідування та процедури притягнення його до дисциплінарної відповідальності. На думку позивача, застосовуючи до нього найсуворіший вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, відповідачем при прийняті оскаржуваних наказів не враховано всіх обставин, які мали б бути враховані (попередні заохочення та стягнення; характеристика; поведінка особи, тощо), що призвело до порушення необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано застосовані відносно позивача заходи дисциплінарного впливу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
09.10.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Відповідач вказав, шо 27.06.2024 наказом ГУНП від 26.06.2024 №646 о/с ОСОБА_1 був переведений з посади інспектора сектору контролю за обігом зброї Синельниківського районного управління поліції на посаду інспектора взводу №1 роти № 3 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький). Наказом ГУНП від 10.09.2024 № 959 о/с останнього було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 10.09.2024. Підставою видання наказу про звільнення позивача зі служби в поліції став наказ ГУНП від 03.09.2024 №1699к, яким на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зокрема, дисциплінарною комісією встановлено, що в діях капітана поліції ОСОБА_3 вбачається порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 5, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, наказу Національної поліції України від 09.08.2022 № 568 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та інших його структурних, відокремлених підрозділів, затвердженого наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 30.09.2016 №2786, Присяги працівника поліції, що виразилося у відсутності позивача на службі без поважних причин 28.06.2024 та 29.06.2024.
Відповідь на відзив від позивача не надходила.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 до 26.07.2024 проходив службу на посаді інспектора сектору контролю за обігом зброї Синельківського районного управління поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетрвській області від 26.06.2024 №646 о/с ОСОБА_1 з 27.06.2024 був переведений з посади інспектора сектору контролю за обігом зброї Синельниківського районного управління поліції на посаду інспектора взводу №1 роти №3 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький).
27.06.2024 позивачу ОСОБА_1 через месенджер «WhatsApp» був надісланий витяг з вищевказаного наказу про переведення позивача на посаду інспектора взводу № 1 роти №3 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький).
28 та 29 червня 2024 ОСОБА_1 був відсутній на службі у ППОП «КОРД» (стрілецький) та не приступив до виконання службових обов`язків, що не заперечується позивачем.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.07.2024 року №1590 було призначено службове розслідуванння, а наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 06.08.2024 №1697 службове розслідування було продовжено на 15 календарних днів. Висновок службового розслідування було затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 17.08.2024.
З 25 липня 2024 року по день звільнення позивач ОСОБА_1 перебував за місцем проходження служби ППОП «КОРД» (Стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області.
Службовим листом за підписом голови дисциплінарної комісії від 31.07.2024 №6708/103/04-2024 позивач був викликаний для надання пояснень в рамках розпочатого службового розслідування. Також, у листі було зазначено, з якого питання позивач повинен надати пояснення та додано копію наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.07.2024 №1590 (про призначення службового розслідування). Вказаний лист було направлено рекомендованим листом на адресу місця проживання ОСОБА_1 , а також на номер телефону позивача із використанням месенджерів «WhatsApp» та «Telegram».
05 серпня 2024 року ОСОБА_1 надано пояснення стосовно обставин вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді невиходу на службу 28.06.2024 та 29.06.2024.
Зокрема, з наданих позивачем пояснень від 05.08.2024 вбачається, що він не був ознайомлений з наказом про своє переведення до іншого структурного підрозділу. Вказав, що з 27.06.2024 по 29.06.2024 перебував на робочому місці та виконував обов`язки за посадою інспектора сектору контролю за обігом зброї Синельниківського районного управління поліції. Заперечував своє ознайомлення з наказом про переведення на іншу посаду в інший підрозділ як на дату виникнення спірних правовідносин, так і станом на дачу пояснень в рамках службового розслідування. З 01.07.2024 по 24.07.2024 перебував на лікуванні, про що надано відповідні листки непрацездатності відповідачу.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 03.09.2024 №1699к на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 10.09.2024 №959 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 10.09.2024.
Не погоджуючись з вищевказаними наказами, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та виходить з такого.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадянам, згідно ст. 43 Конституції України, гарантується захист від незаконного звільнення.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580).
Згідно зі ст. 3 Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону №580 поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені та законами України.
Стаття 18 Закону №580 регламентує основні обов`язки поліцейських, серед яких, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ч.1 ст.64 Закону №580 особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
За приписами ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження регламентується нормами Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» №2337-VIII від 15.03.2018 (далі - Дисциплінарний статут).
Так, службова дисципліна, в розумінні Дисциплінарного статуту, є дотриманням поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з п.п.1,2,6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
В свою чергу дисциплінарним проступком згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частин 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
Згідно з ч.5 ст.15 Дисциплінарного статуту кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.
Відповідно до ч.3 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Пунктом 7 розділу 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року №893 (надалі Порядок 893) передбачено, що кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.
У Головному управлінні Національній поліції України в Дніпропетровській області встановлюється шестиденний робочий тиждень з 09:00 до 18:15.
У разі відсутності на роботі працівник поліції невідкладно (але не пізніше однієї години) повідомляє свого безпосереднього керівника у письмовій формі (рапортом), засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом про причини відсутності на роботі, зокрема про медичний заклад, де проходить лікування, приблизний термін лікування.
Суд зазначає, що під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування (ч. 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту).
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
У період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження (ч. 1 ст. 26 Дисциплінарного статуту).
Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.
До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.
Під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення (ч. 1 ст. 27 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.
За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.
Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.
Згідно з ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.
Обґруновуючи протиправність оскаржуваних наказів позивач вказує на відсутність складу дисциплінарного правопорушення в його діях, а також на порушення порядку проведення службового розслідування та процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності.
З цього приводу суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Підставою для застосування такого стягнення стало порушення вимог ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію», що виразилося у відсутності 28.06.2024 та 29.06.2024 ОСОБА_1 на службі в полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький), куди він був призначений наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетрвській області від 26.06.2024 №646 о/с.
Суд зазначає, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає виключно у разі вчинення саме ним дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання саме ним службових обов`язків.
Також, на переконання суду, обов`язку позивача прибути на нове місце служби кореспондується обов`язок суб`єкта владних повноважень дотримуватися своїх власних процедур в частині належного та завчасного повідомлення поліцейського у визначений законом спосіб про його переведення до іншого структурного підрозділу чи іншого місця служби. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
При цьому, позивач заперечує обставини своєї обізнаності із наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 26.06.2024 №646 о/с, з чим пов`язує відсутність своєї вини у вчиненні дисциплінарного проступку.
Натомість, відповідач наполягає на тому, що позивач був ознайомлений із наказом про переведення на нове місце служби, на підтвердження чого надав скриншот (знімок екрану) листування з месенджеру «WhatsApp» про відправку позивачу 27.06.2024 витягу з наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 26.06.2024 №646 о/с.
Відтак, спірним в цих правовідносинах, серед іншого, є те, чи належним чином відповідач повідомив позивача про переведення останнього з 27.06.2024 до полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький).
Щодо посилання відповідача на те, що позивач ознайомлений з наказом про своє переведення ще 27.06.2024 засобами телекомунікаційного зв`язку WhatsApp, суд вважає необхідним зазначити таке.
Закон України «Про Національну поліцію» не визначає можливості роботодавця повідомляти працівника про переведення, звільнення, тощо шляхом розсилки на електронну пошту або за допомогою сервісів Вайбер, телеграм, Ватсап та відповідно таким чином ознайомлювати працівника з існуванням наказів, в тому числі по особовому складу.
З метою належного регулювання трудових відносин у період дії воєнного стану був прийнятий Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно ст.1 якого цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану.
Згідно ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану порядок організації діловодства з питань трудових відносин, оформлення і ведення трудових книжок та архівного зберігання відповідних документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці.
У ч. 2 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.
З огляду на вищевикладене, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.
Відповідно до ч.3 ст.29 КЗпП України «ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису. У трудовому договорі за згодою сторін можуть передбачатися альтернативні способи ознайомлення працівника, крім інформації, визначеної пунктом 4 частини першої цієї статті, що доводиться до відома працівників у порядку, встановленому цією статтею».
Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Для того, щоб електронний документ мав таку ж юридичну силу як і паперовий документ, він має бути складеним з усіма обов`язковими реквізитами та містити електронний підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Оскільки, законодавець не регламентує порядок персонального доведення інформації до працівника, доцільним є застосування аналогії закону в тотожних правовідносинах, виходячи з реалій воєнного стану в Україні.
Так, відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Також, відповідно ч.2 ст.7 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.
Крім того, в тотожних за змістом відносинах, законодавством України передбачено алгоритм доведення до працівників документів та інформації засобами електронного зв`язку. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1042 затверджено «Порядок фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку». Порядок, зокрема, визначає процедуру фіксації доведення інформації або документів до відома працівника шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, зокрема, на його адресу електронної пошти чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі. Факт доведення інформації або документів до відома державного службовця фіксується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця.
Таким чином, діюче на дату виникнення спірних правовідносин законодавство України не забороняло роботодавцю та працівнику поряд з традиційним поштовим зв`язком використовувати для персонального повідомлення засоби електронної комунікації.
Проте, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що між позивачем та відповідачем було погоджено такий альтернативний спосіб обмінну кадровими документами, як застосунок WhatsApp. Зокрема, позивачем не подано заяву про направлення йому кадрових документів на застосунок WhatsApp, а відповідачем не направлено жодної пропозиції позивачу про можливість направлення йому кадрових документів через засоби телефонного зв`язку.
Як вже зазначалось вище, в тотожних за змістом відносинах, законодавством України передбачено алгоритм доведення до працівників документів та інформації засобами електронного зв`язку. Так, Порядок, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1042, зокрема, визначає процедуру фіксації доведення інформації або документів до відома працівника шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, зокрема, на його адресу електронної пошти чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі. Факт доведення інформації або документів до відома державного службовця фіксується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця.
Матеріали справи не містять будь -яких документів щодо номеру телефону позивача, на який погоджено відправку документообігу. Окрім того, з метою забезпечення організації трудових відносин в умовах воєнного стану, відповідачем не надано суду затвердженого порядку щодо обміну інформацією в умовах воєнного стану. Процедура обміну документами має бути чітко врегульована відповідними актами підприємства, установи, організації. Із наданих документів судом не встановлено затвердженого порядку, який би передбачав можливість повідомлення працівників шляхом електронного зв`язку чи будь-якими месенджерами, в тому числі, такими як застосунок «WhatsApp», а також можливість направлення наказів по особовому складу на установлений номер, або поштову адресу.
Суд скептично ставиться до наданого у паперовому вигляді скриншоту переписки через месенджер, оскільки такий спосіб обмінну кадровими документами не погоджений між сторонами та не оформлений належний чином.
Електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Отже, обов`язковим реквізитом електронного документа є електронний підпис автора або прирівняний до нього підпис.
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.
Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.
Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 28 грудня 2019 року у справі № 922/788/19, від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19, а також зазначено в Постанові Верховного суду від 19 січня 2022 року справа № 202/2965/21.
Наданий до суду відповідачем знімок з екрана мобільного телефону не є належним та допустимим доказом повідомлення позивача про переведення останнього до іншого структурного підрозділу, так як з нього неможливо встановити ні відправника, ні отримувача фотографічного зображення документа, оскільки скрін не містить інформації про контактні номери телефонів абонентів, що унеможливлює підтвердити особу зазначену як «Орищенко Вова 2».
З наданого до суду знімку з екрана вбачається, що на повідомлені міститься позначка з двома "галочками". Такий статус "доставлено" ("Дві галочки") повідомлення отримає в момент, коли передана інформація стане доступна до перегляду з пристрою одержувача, що можливо, якщо пристрій іншого учасника включений і встановлений на ньому Ватсап, підключений до системи (знаходиться "В мережі").
При цьому, зі знімку екрана неможливо достовірно встановити зміст спрямованого фотографічного зображення документа, за відсутності будь-яких інших повідомлень.
Згідно ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Натомість, в ході судового розгляду не знайшли підтвердження обставини того, що відповідач ознайомив позивача з наказом про переведення від 26.06.2024 №646 о/с в інший спосіб, ніж засобами телекомунікаційного зв`язку WhatsApp.
Також, суд звертає уваги, що 05.08.2024 під час надання пояснень в рамках службового розслідування позивач повідомив інспектора відділення моніторингу та контролю ППОП «Корд» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області про те, що його не ознайомлено з наказом про переведення. Також, позивач зазначив в поясненнях, що в період з 27.06.2024 по 29.06.2024 його ніхто не інформував щодо необхідності прибути для проходження служби в інший підрозділ.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт належного повідомлення позивача про його переведення на посаду інспектора взводу №1 роти №3 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) згідно з наказом від 26.06.2024 №646 о/с.
Відтак, зазначені обставини виключають вину позивача у неприбутті його 28.06.2024 та 29.06.2024 на службу до полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький).
Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку.
Як вже було зазначено судом, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч.3 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
В порушення положень ст. 14 та ст.19 Дисциплінарного статуту, дисциплінарною комісією не надано оцінка тому, чи належним чином був повідомлений позивач про своє переведення з 27.06.2024 до полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький), а також не враховано обставини, за яких був вчинений дисциплінарний проступок та ступінь вини позивача.
Відтак, знайшли підтвердження доводи позивача про порушення порядку проведення службового розслідування, що безпосередньо вплинуло на недотримання відповідачем процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Застосувавши до позивача крайній захід дисциплінарного впливу у вигляді звільнення без наявності достатніх та доведених підстав, відповідачем порушені приписи діючого законодавства, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
В контексті спірних правовідносин суд звернув також увагу на те, що наказ про переведення позивача з 27.06.2024 до іншого структурного підрозділу був надісланий засобами телекомунікаційного зв`язку WhatsApp 27.06.2024 о 12 год.33 хв. в той час, коли режим роботи в органах поліції визначає початок роботи о 09 год.00 хв. Тобто, відповідач, надіславши наказ про переведення 27.06.2024 о 12 год 33 хв. створив умови, за яких позивач, навіть отримавши і ознайомившись з наказом, завідомо поставлений в умови допущення порушення трудової дисципліни.
Крім того, з огляду на відсутність в Дисциплінарному статуті та Законі України «Про Національну поліцію» положень, які б визначали порядок надсилання наказів по особовому складу засобами електронної комунікації, суд вважає за доцільне застосувати аналогію закону в спірних правовідносинах.
Так, відповідно до положень Дисциплінарного статуту, виклик для надання пояснень з використанням електронної комунікації надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою. Згідно з ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.
Відтак, навіть за умови дотримання відповідачем процедури надіслання наказу про переведення позивача до іншого структурного підрозділу, позивач об`єктивно був би позбавлений можливості прибути на нове місце служби у строк, зазначений в наказі про переведення.
Зазначеним обставинам відповідач не надав оцінки під час проведення службового розслідування, що нівелює мету проведення службового розслідування в частині здійснення повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.
На думку суду, встановлені під час судового розгляду справи порушення, виключають наявність складу дисциплінарного проступку, а, відтак, мають наслідком визнання протиправним та скасування:
-наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №959 о/с від 10.09.2024 «По особовому складу» в частині звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національної поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 ; та
-наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1699к від 03.09.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ППОП «КОРД» (стрілецький) в частині застосування до інспектора взводу №1 роти №3 ППОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_2 (0047308) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Також, невстановлення під час службового розслідування всіх обставин, які мали бути враховані під час прийняття рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та є обов`язковими відповідно до Дисциплінарного статуту, про що суд вже зазначив, свідчить про непропорційність застосованого до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, чим порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано застосовані відносно позивача заходи дисциплінарного впливу.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (п. 6).
Відповідно до частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За результатами проведеного службового розслідування, відповідач дійшов висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку позивача слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.
Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі № 360/4790/19 зроблено правовий висновок, що питання обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, але при цьому необхідно враховувати певні обставини. Суд здійснює правову оцінку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень за критеріями частини другої статті 2 КАС України, які є межею для дискреційних повноважень останніх. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 20.12.2019 у справі № 804/2054/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Суд зауважує, що Дисциплінарний статут НПУ доповнено розділом V згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022. Особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану та особливості доведення до поліцейського наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності визначені ст. ст. 29, 30 Дисціплінарного статуту Національної поліції України, згідно яких, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
24.02.2022 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 введено воєнний стан на території України з 24.02.2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і триває до сьогодні.
Згідно зі статтею 26 Дисциплінарного статуту НПУ у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь і вчинив новий дисциплінарний проступок, до нього знову може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь.
Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
У разі повторного вчинення дисциплінарного проступку поліцейським протягом строку дії дисциплінарного стягнення у виді зауваження за результатами службового розслідування дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.
Протягом 10 днів з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його пом`якшити, застосувати суворіше дисциплінарне стягнення або звільнити поліцейського від дисциплінарної відповідальності, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини.
У разі застосування до поліцейського інших заходів дисциплінарного впливу, не пов`язаних із застосуванням дисциплінарного стягнення, прямий керівник посадової особи, яка призначила службове розслідування, має право переглянути це рішення шляхом видання наказу про притягнення цього поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Тобто дискреційні повноваження керівника, уповноваженого на застосування до поліцейського заходів дисциплінарного впливу, на час воєнного стану обмежені вказаною нормою права, яка визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого виду дисциплінарного стягнення.
В межах спірних правовідносин, враховуючи встановлені в ході службового розслідування обставини, а також під час розгляду справи судом обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності під час дії воєнного стану, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні дисциплінарного правопорушення та відсутність підстав для його звільнення зі служби в поліції.
Крім того, суд зазначає, що в порушення вимог ст. 29 Дисциплінарного статуту НПУ, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Судом встановлено, що на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у позивача не було діючих дисциплінарних стягнень і у відповідності до ст. 29 Дисциплінарного статуту НПУ, в разі встановлення у діях позивача складу дисциплінарного проступку відповідач не був позбавлений можливості застосувати до позивача менш сурове покарання, не пов`язане зі звільненням зі служби в поліції. Проте, у порушення вимог статті 29 Дисциплінарного статуту НПУ, до нього протиправно застосовано крайній захід дисциплінарного впливу звільнення зі служби в поліції.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що за відсутності беззаперечних доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, підстави для звільнення позивача зі служби в Національній поліції були відсутні. Отже, оскаржуваними наказами порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу.
Щодо позовних вимог в частині поновлення позивача на посаді та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Законом «Про Національну поліцію» №580-VІІІ не визначено процедури поновлення протиправно звільненого поліцейського на посаді, відповідно, застосуванню підлягають норми трудового законодавства.
За приписами ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Відтак, суд вважає, що для ефективного захисту законних прав та інтересів позивача, слід поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 ППОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо можливості допущення рішення суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 ППОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області з 11.09.2024.
Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Таким чином, суду в цій справі слід вирішити питання виплати позивачу середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з наступними змінами та доповненнями.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.
Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Зі змісту вищевказаного Порядку, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби. Тобто, діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.
Аналогічний висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 19.07.2018, справа № 805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.
Як вбачається із довідки №359 від 03.102024, виданої Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 279,94 грн.
Суд зазначає, що періодом вимушеного прогулу позивача є період з 11.09.2024 (з дня звільнення позивача) по 09.12.2024 (день ухвалення судом рішення про поновлення позивача), який становить 90 календарних днів.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №959 о/с від 10.09.2024 «По особовому складу» в частині звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національної поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1699к від 03.09.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ППОП «КОРД» (стрілецький) в частині застосування до інспектора взводу №1 роти №3 ППОП «КОРД» (стрілецький) ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 (0047308) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, за вчинення дисциплінарного проступку.
Поновити капітана поліції ОСОБА_1 (0047308) на службі в органах Національної поліції на штатній посаді інспектора взводу №1 роти №3 полку поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області з 11.09.2024.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8398,20 грн. (вісім тисяч триста дев`яносто вісім гривень двадцять копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон