Справа № 215/1171/24
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 грудня 2024 року

м. Київ

справа №215/1171/24

адміністративне провадження № К/990/39438/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції (повноважень) та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної О.В. (далі - відповідач), в якому просила:

- встановлення наявності компетенції (повноважень) при отриманні заяви від 18 вересня 2023 року вх. 1190 створювати штучні перешкоди способу визначеному у статті 3, 46, 92 Конституції України, статті 13 Закону України "Про соціальні послуги" та визнати таку процедуру протиправною діяльністю і порушенням гарантій прав людини та зобов`язати повторно розглянути її з прийняттям ненормативного правового акту.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання протиправною діяльності - передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Позивачці надано термін - п`ять робочих днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду:

- уточненої позовної заяви, в якій привести позовні вимоги відповідно до вимог статті 5 КАС України;

- якісної читаємої довідки про інвалідність І групи ОСОБА_1 , на підтвердження того, що вона дійсно має право на пільги щодо звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 9 частиною першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року адміністративний позов повернуто позивачці, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки вона не усунула недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року залишено без змін.

11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 215/1171/24, в якій скаржниця просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2024 року визнано неповажними, зазначені ОСОБА_1 підстави поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 215/1171/24. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 215/1171/24 залишено без руху. Надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Також, роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог частини третьої статті 332 КАС України у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

13 листопада 2024 року ОСОБА_1 подано заяву про відкриття провадження у справі після усунення недоліків. У заяві скаржниця просить поновити строк на касаційне оскарження відповідно до Указу Президента від 24 лютого 2022 року № 64.

Щодо питання про поновлення строку на касаційне оскарження скаржниця посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримала 05 жовтня 2024 року, а 10 жовтня 2024 року у строк визначений законом нею подано до Верховного Суду касаційну скаргу.

Перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків на виконання ухвали Верховного Суду від 22 жовтня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху, Суд зазначає таке.

За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Частина третя статті 329 КАС України зазначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Так, для вирішення питання про поновлення строку, Судом витребувано матеріали справи № 215/1171/24 в електронному вигляді з Центральної бази даних автоматизованої системи документообігу суду.

Як вбачається з витребуваної електронної справи № 215/1171/24, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 690), 05 жовтня 2024 року скаржницею отримано оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції.

За такого правового регулювання та обставин справи, Суд дійшов висновку про поважність та наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, яка може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в силу приписів частини третьої статті 328 КАС України.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, скаржниця вказала на протиправність ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року, оскільки суд апеляційної інстанції всупереч статті 251 КАС України не з`ясував день вручення ухвали суду першої інстанції від 25 березня 2024 року про залишення позовної заяви без руху. Водночас скаржниця наголосила, що ухвалу суду першої інстанції від 25 березня 2024 року не отримувала, тому фактично була позбавлена реальної можливості виконати її вимоги.

Надаючи оцінку вказаним доводам скаржника, Верховний Суд зазначає про таке.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшли висновку, що позивачкою не виконано вимоги ухвали суду від 25 березня 2024 року та не усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк. 17 квітня 2024 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду повернувся конверт №780 з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". Суд апеляційної інстанції, врахувавши положення частини шостої статті 7 КАС України, частини одинадцятої статті 126 КАС України та частини шостої статті 251 КАС України, дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції про залишення позову без руху від 25 березня 2024 вважається належним чином врученою позивачці.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, повертаючи позовну заяву, правильно застосував положення статті 169 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.

Крім того, Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржниці, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

При цьому, у цьому конкретному випадку право доступу до суду не можна вважати порушеним, оскільки позивач має можливість звернутися до суду в порядку визначеному Законом.

У контексті зазначеного Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23 листопада 2023 року у справі № 215/7312/20, в межах якої ставилося питання правомірності повернення апеляційної скарги з підстав неусунення її недоліків за обставин повернення до суду поштового конверту, яким направлялася ухвала про залишення апеляційної скарги без руху, з відміткою установи поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

У цій справі, Верховний Суд, зокрема, зазначив, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до висновку Верховного Суду у справі № 215/7312/20, як положення статті 126, так і положення статті 251 КАС України, регулюють порядок вручення судових документів (судових повісток, судових рішень) та передбачають однакові юридичні наслідки, які полягають в тому, що повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами поштового зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", з врахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними положеннями КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03 від 17 січня 2003 року) Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Доцільно зауважити, що строк, який сплинув з дня постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позовної без руху (25 березня 2024 року) до дати прийняття ухвали про повернення позовної заяви (29 квітня 2024 року), є більш, ніж достатнім для забезпечення скаржниці можливості дізнатися про стан руху своєї позовної заяви та з`ясувати наявність ухвали про залишення скарги без руху й усунути недоліки позовної заяви.

Враховуючи, що доводи касаційної скарги не містять спростування доводів судів попередніх інстанцій щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права, а зміст ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року, свідчить про їхнє правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції (повноважень) та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

СуддіА.Г. Загороднюк Л.О. Єресько В.М. Соколов