Справа № 640/356/23
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року № 640/356/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного упраління Національної поліції в Київській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Бучанське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Бучанське районне управління поліції Головного упраління Національної поліції в Київській області, в якому просив суд:

- визнати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області №321 від 17 листопада 2022 року та наказ №181 о/с від 25 листопада 2022 року про звільнення старшого лейтенанта поліції, старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 неправомірним;

- зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Київській області поновити ОСОБА_1 на службі в Бучанському районному управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Київській області виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за встановленими нормами за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до дня поновлення на роботі.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю прийняття оскаржуваного наказу про звільнення зі служби в поліції з огляду на недослідження вини позивача у скоєнні порушення, мети та мотивів порушення. Позивач вказав, що він був притягнений до дисциплінарної відповідальності фактично без з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, хоча дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку. Покликаючись до норм Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту Національної поліції України, позивач зазначив, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Натомість, як вказує позивач, порушення відносно особи кримінального провадження, затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) та повідомлення про підозру у його вчиненні, не є достатніми доказами винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вина та відповідальність осіб має індивідуальний характер, які належить встановити у спосіб, визначений кримінальним законом, а саме обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відтак, на думку позивача, у ході проведеного службового розслідування та при виданні оскаржуваного наказу відповідачем не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин, не встановлено та не обґрунтовано вчинення ним дисциплінарного проступку, що, у свою чергу, свідчить про протиправність оскаржуваного наказу та наявність підстав для його скасування.

13.12.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання Закону України №2825-IX від 13 грудня 2022 року «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» 25.10.2023 до Київського окружного адміністративного надійшла адміністративна справа №640/356/23.

У зв`язку з вищезазначеними обставинами матеріали адміністративної справи №640/356/23 за результатом автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Діски А.Б.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 відкрито провадження в адміністративній справі 640/356/23 та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

15.11.2023 до суду від Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, за результатами проведеного за належною процедурою службового розслідування та з рахуванням тяжкості проступку та обставин, за яких позивачем вчинено дисциплінарний проступок. Так, відповідач вказує, що до Головного управління Національної поліції в Київській області 27.10.2022 надійшла інформація про те, що під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №000415 від 13.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, затримано старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , що стало підставою для проведення службового розслідування відносно позивача. За висновком службового розслідування інформація за фактом можливих неправомірних дій позивача підтвердилась, встановлено порушення позивачем службової дисципліни та законодавства України.

На думку відповідача, у діях позивача вбачається порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої, частини другої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 6, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», частини першої статті 22 та частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних слухачів та працівників Головного управління Національної поліції в Київській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.08.2016 №919, пункту 2 наказу Національної поліції України від 09.08.2022 №561, що виразилося у недотриманні положень Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, антикорупційного законодавства, вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, несприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, недотримання правил внутрішнього розпорядку, відсутності на робочому місці 29, 31.10.2022, неповідомленні найближчого органу поліції про виявлене правопорушення, неприпиненні вчинення такого правопорушення, недоповіді керівництву Бучанського РУП ГУНП в Київській області про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою.

Зважаючи на висновки службового розслідування та обставини справи, вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який підриває авторитет Національної поліції України, відповідач вважає, що оскаржуваний наказ прийнято правомірно за наявності правових підстав, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 17.12.2021. Позивач призначений на посаду наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.12.2021 №331 о/с.

На підставі наказу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 13.07.2022 № 359, з метою належної організації оперативно-службової діяльності відділу кримінальної поліції та Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в цілому, для забезпечення публічної безпеки та порядку на території Бучанського району Київської області позивача разом з іншими працівниками районного управління поліції направлено до відділення поліції №4 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у підпорядкування начальника відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції Перфілова Д.О. та визначено у вказаному підрозділі робоче місце.

27.10.2022 до Головного управління Національної поліції в Київській області надійшла інформація про те, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно зі слідчими територіального управління Державного бюро розслідування за процесуального керівництва Київської міської прокуратури, під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №000415 від 13.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, затримано старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 27.10.2022 №1226 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих неправомірних дій керівництва та окремих працівників Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

За висновком службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій керівництва та окремих працівників Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, що призвели до затримання старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , від 10.11.2022 інформація за фактом можливих неправомірних дій позивача підтвердилась, встановлено порушення позивачем службової дисципліни та законодавства України.

Комісія дійшла висновку, що у діях позивача вбачаються порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої, частини другої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 6, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», частини першої статті 22 та частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних слухачів та працівників Головного управління Національної поліції в Київській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.08.2016 №919, пункту 2 наказу Національної поліції України від 09.08.2022 №561, що виразилося у недотриманні положень Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, антикорупційного законодавства, вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, несприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, недотримання правил внутрішнього розпорядку, відсутності на робочому місці 29, 31.10.2022, неповідомленні найближчого органу поліції про виявлене правопорушення, неприпиненні вчинення такого правопорушення, недоповіді керівництву Бучанського РУП ГУНП в Київській області про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.11.2022 №321 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області», зокрема, за порушення службової дисципліни, вимог пунктів 1, 2 частини першої, частини другої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 6, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», частини першої статті 22 та частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних слухачів та працівників Головного управління Національної поліції в Київській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.08.2016 №919, пункту 2 наказу Національної поліції України від 09.08.2022 №561 позивача звільнено зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 25.11.2022 №181 о/с «Про особовий склад» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, позивача звільнено зі служби в поліції.

Підстава: наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.11.2022 №321 та довідка від 20.11.2022 №302.

Не погоджуючись з наказами, якими позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби в поліції, останній звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив із такого.

Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі також - Закон №580), Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 2337-VIII (далі також - Дисциплінарний статут), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі також - Порядок №893), Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (далі також - Положення №893), затвердженими наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 цього Закону №580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону № 580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону №580-VIII поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За приписами пунктів 1, 2 частини першої, частини другої статті 18 Закону №580 поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктами 8, 14 частини першої статті 22 Закону № 580-VIII передбачено, що керівник поліції: скасовує повністю чи в окремій частині акти територіальних органів поліції; приймає у визначеному порядку рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункти 1, 2, 4, 6, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Частинами першою, другою, третьою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Наказом МВС України №893 від 07.11.2018 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» (далі Наказ МВС України № 893) затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

Згідно з п.1 розділу ІІ Наказу МВС України №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Наказу МВС України № 893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.1 розділу V Наказу МВС України №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з пунктом 2 розділу V Наказу МВС України №893 службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування.

Згідно з пунктом 4 розділу V Наказу МВС України № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 7 розділу V Наказу МВС України № 893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно з пунктом 13 розділу V Наказу МВС України №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 14 розділу V Наказу МВС України №893 під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі. У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних. Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Згідно з частиною першою статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Частина п`ятнадцята статті 15 Дисциплінарного статуту визначає, що за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно з частиною 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як вбачається з матеріалів справи, до Головного управління Національної поліції в Київській області 27.10.2022 надійшла інформація про те, що під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №000415 від 13.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, було затримано позивача. Вказані обставини стали підставою для проведення службового розслідування відносно останнього.

Суд встановив, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 27.10.2022 №1226 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих неправомірних дій керівництва та окремих працівників Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Згідно висновку службового розслідування від 10.11.2022 за фактом можливих неправомірних дій керівництва та окремих працівників Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, що призвели до затримання старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , комісією у ході службового розслідування було встановлено, що працівниками Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002013. За результатами розслідування цього кримінального провадження 24.07.2021 повідомлено про підозру громадянина ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України. 29.10.2021 стосовно громадянина ОСОБА_3 до Солом`янського районного суду міста Києва направлено обвинувальний акт, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України. 15.09.2021 ОСОБА_1 , познайомившись з громадянином ОСОБА_3, дізнався, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, після чого у ОСОБА_1 виник злочинний умисел на незаконне особисте збагачення за рахунок чужого майна. Надалі, діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_1 визначив для себе вчинення умисного кримінального правопорушення, заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, як джерелом для здобуття матеріальних благ. Достовірно знаючи про відсутність у нього повноважень щодо здійснення досудового розслідування та прийняття рішень у кримінальному провадженні № 12021l3 від 23.07.2021, отримавши відомості про складання та спрямування до суду стосовно громадянина ОСОБА_3 обвинувального акту, 03.09.2022 ОСОБА_1 перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вводячи в оману повідомив громадянину ОСОБА_3, що будучи працівником правоохоронного органу та маючи зв`язки в органах прокуратури та Солом`янського районного суду міста Києва, він домовиться про повернення судом прокурору обвинувального акту стосовного громадянина ОСОБА_3, після чого буде прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Умовою прийняття таких рішень було надання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 4000 доларів США. 02.10.2022 ОСОБА_1 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном шляхом обману та перебуваючи біля приміщення супермаркету "Велмарт", за адресою: м. Київ, вул. Бсрезняківська, 31, знову зустрівся з громадянином ОСОБА_3. Під час розмови ОСОБА_1 знову запевнив громадянина ОСОБА_3, що після передачі йому 4000 доларів США, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002013 від 23.07.2021, суддею Солом`янського районного суду міста Києва буде повернуто процесуальному керівникові у кримінальному провадженні, а також зазначив, що все майно, яке було у нього вилучене в ході досудового розслідування, також буде повернуто. 27.10.2022 на виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку статті 40 Кримінально процесуального кодексу України від 26.10.2022 № 2732, ОСОБА_1 , у рамках досудового розслідування кримінального провадження № 00002987 від 29.09.2022 повинен був здійснити допит свідка та після проведення вказаного допиту прибути до відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області. Однак, незважаючи на вказане, 27.l0.2022 ОСОБА_1 , перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю зустрівся з громадянином ОСОБА_3 та у ході розмови повідомив, що грошові кошти громадянин ОСОБА_3 повинен передати посереднику. Того ж дня громадянин ОСОБА_3 передав 4000 доларів США для ОСОБА_1 , за сприяння у поверненні суддею Солом`янського районного суду міста Києва обвинувального акту процесуальному керівникові у кримінальному провадженні №0002013 від 23.07.2021 та поверненні вилученого у ході досудового розслідування майна. Відтак, ОСОБА_1 , будучи працівником поліції, заходів щодо припинення вчинення правопорушення не вжив, найближчий орган поліції чи своє керівництв про факт надання неправомірної вигоди цивільною особою, через посередника, не повідомив та від домовленості не відмовився, а 27.10.2022 діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, всупереч врегульованих законом суспільним відносинам у сфері власності, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_1 визначив для себе вчинення умисного кримінального правопорушення, заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману. Разом з тим, ОСОБА_1 довести свій злочинний намір до кінця, тобто заволодіти та розпорядитися коштами громадянина ОСОБА_3 в сумі 4000 доларів США не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманим у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно зі слідчими територіального управління Державного бюро розслідування за процесуального керівництва Київської міської прокуратури. 28.10.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 190, частиною четвертою статті 27, частиною 3 статті 369 Кримінального кодексу України. 28.10.2022 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/29978/22-к) ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Також у ході службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що позивач без поважних причин був відсутній на робочому місці, у зв`язку з чим було складено акти "Про відсутність на службі" від 29. l 0.2022 № 2374/1 та від 31.10.2022 № 2750.

Згідно висновку службового розслідування від 10.11.2022 інформація за фактом можливих неправомірних дій позивача підтвердилась, встановлено порушення позивачем службової дисципліни та законодавства України. Так, зокрема, дисциплінарна комісія встановила, що позивач, будучи працівником поліції, заходів щодо припинення вчинення правопорушення не вжив, найближчий орган поліції чи своє керівництв про факт надання неправомірної вигоди цивільною особою, через посередника, не повідомив та від домовленості не відмовився, а 27.10.2022 діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, всупереч врегульованих законом суспільним відносинам у сфері власності, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, позивач визначив для себе вчинення умисного кримінального правопорушення, заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману. Разом з тим, позивач довести свій злочинний намір до кінця, тобто заволодіти та розпорядитися коштами громадянина ОСОБА_3 в сумі 4000,00 доларів США не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий у порядку статті 208 Кримінально процесуального кодексу України працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно зі слідчими територіального управління Державного бюро розслідування за процесуального керівництва Київської міської прокуратури, результатом чого стало повідомлення позивачу про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 190, частиною четвертою статті 27, частиною 3 статті 369 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на встановлені обставини, дисциплінарна комісія дійшла висновку про порушення позивачем службової дисципліни, вимог пунктів 1, 2 частини першої, частини другої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 6, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», частини першої статті 22 та частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних слухачів та працівників Головного управління Національної поліції в Київській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.08.2016 №919, пункту 2 наказу Національної поліції України від 09.08.2022 №561.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.11.2022 №321 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» позивача звільнено зі служби в поліції.

На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.11.2022 №321 наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 25.11.2022 №181 о/с «Про особовий склад» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, позивача звільнено зі служби в поліції.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що уповноваженими особами відповідача правомірно та у повній мірі проведено службове розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни.

Натомість, суд визнає необґрунтованими доводи позивача про відсутність інформації про службове розслідування, про підстави та порядок для його проведення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачу було відомо про проведення службового розслідування, його підстави та результати: ним безпосередньо надавалися пояснення під час проведення службового розслідування, копія яких наявна в матеріалах справи.

Спір у цій справі виник у зв`язку із накладенням дисциплінарного стягнення на поліцейського у вигляді звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України №580-VIII.

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало вчинення ним дисциплінарного проступку, який полягає у порушенні службової дисципліни, вимог пунктів 1, 2 частини першої, частини другої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 6, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», частини першої статті 22 та частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних слухачів та працівників Головного управління Національної поліції в Київській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.08.2016 №919, пункту 2 наказу Національної поліції України від 09.08.2022 №561, та який виразився у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, що пов`язано з подіями, за наслідками яких стосовно позивача розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України.

Суд звертає увагу, що, за твердженнями позивача, відповідачем не досліджена його вина у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення. Водночас, позивач не заперечує обставини події, які стали підставою для проведення службового розслідування. Крім того, позивач не вказує, які саме обставини не було враховано дисциплінарною комісію і які саме приписи законодавства порушені відповідачем під час проведення службового розслідування. Відтак, суд визнає вказані доводи необґрунтованими.

Окремо суд звертає увагу на наступне.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі по тексту - Закон України №1700-VII).

Положеннями частин першої, другої статті 24 Закону України №1700-VII передбачено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів:

1) відмовитися від пропозиції;

2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію;

3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників;

4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Крім того, пунктом 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі по тексту - Правила етичної поведінки) визначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 №100, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за №223/33194 (далі по тексту - Порядок №100), поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Суд зазначає, що згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07.03.2019 року (справа за №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Дисциплінарний проступок полягає у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

Відсутність вироку суду про визнання позивача винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Зокрема в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, а не пункт 10 цієї норми, відповідно до якої поліцейський може бути звільнений у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення.

Верховний Суд у рішеннях в аналогічних справах наголошує, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінального та дисциплінарного аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено КПК України. Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №420/241/20, у постанові від 15.08.2024 у справі №420/5700/23.

Суд враховує, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно нього ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах. На думку суду, порушення, зафіксовані у висновку службового розслідування, у своїй сукупності свідчать про вчинення, зокрема, позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, несумісного з продовженням служби у поліції.

Також, суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, навіть за відсутності у майбутньому обвинувального вироку суду за результатами розгляду кримінального провадження, з урахуванням поведінки позивача та стану дотримання ним службової дисципліни, суд вважає правильним висновок відповідача щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Подібний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 14.03.2023 у справі №320/1206/21.

Відтак, відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону України №580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України.

Як встановлено судом з системного аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку та його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відтак, висновки відповідача про застосування до позивача дисциплінарного стягнення здійснені з урахуванням усіх обставин справи та не спростовані фактичними даними, установленими під час розгляду справи.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає наявності правових підстав для визнання протиправними та скасування спірних наказів з огляду на їх правомірність.

Стосовно іншої частини позовних вимог суд зазначає, що оскільки останні є похідними від першої позовної вимоги, то з огляду на висновки суду у цій справі задоволенню також не підлягають.

Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням викладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позивних вимог позивача.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Бучанське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.