Справа № 120/8283/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 грудня 2024 р. Справа № 120/8283/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної Служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної Служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на протиправність постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної Служби України з безпеки на транспорті від 19.02.2024 № ПШ001523 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою від 28.06.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання зазначеної ухвали, позивачем 09.07.2024 подано до суду квитанцію про доплату судового збору, а також уточнену позовну заяву.

Ухвалою від 12.07.2024 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Даною ухвалою також встановлено строки для подання заяв по суті.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначила, що під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області встановлено, що під час здійснення перевезень пасажирів легковим транспортним засобом на замовлення перевізник не забезпечив водія належним договором про надання послуг з організації перевезень пасажирів та їх багажу, адже наданий водієм до перевірки примірник договору не містив дати його складання, найменування та підпису замовника послуг.

Вказала, що позивач завчасно був запрошений на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, шляхом надсилання запрошення у формі листа №8827/21/24-24 від 01.02.2024 за адресою його місця реєстрації. Однак, на розгляд справи позивач не з`явився, жодних заперечень або інших документів на адресу відповідача не надходило.

Крім того, представник відповідача зауважила, що згідно положень Закону України "Про автомобільний транспорт", для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковим згідно з вимогами ст. 48 цього Закону, є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб. Зазначила, що позивач правом на оформлення відповідного реєстраційного талону не скористався, а тому його твердження про те, що водій ОСОБА_2 здійснював перевезення пасажирів для власних потреб не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Окрім того, відповідач зауважила, що транспортний засіб позивача зареєстрований за ним, як засіб провадження саме ним господарської діяльності, що підтверджується інформацією про перевізника з ліцензійного кабінету.

05.08.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог. Додатково звернув увагу на те, що на його думку, відповідачем порушено порядок розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме в частині належного його повідомлення про такий розгляд.

09.08.2024 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких представник Укртрансбезпеки також просила відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, з мотивів які попередньо були наведені у відзиві на позовну заяву.

Також, 03.12.2024 представником відповідача з метою спростування доводів позовної заяви через підсистему "Електронний суд" суду надано відеозапис проведення рейдової перевірки.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, встановив наступне.

25.01.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області за адресою вул. Василя Порика, 7, м. Хмільник, Хмільницький район, Вінницька область проведено перевірку транспортного засобу марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 . В ході перевірки встановлено, що під час здійснення перевезень пасажирів легковим транспортним засобом на замовлення перевізник не забезпечив водія договором із замовником послуг, чим порушив ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вказане порушення задокументовано актом перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.01.2024 № АР001065.

Відповідно до Акту від 25.01.2024 № АР001065 на час проведення перевірки водієм транспортного засобу був ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , перевіряємий транспортний засіб належить ОСОБА_1 .

Повідомленням від 01.02.2024 № 8827/21/24-24, яке надіслано на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 та відповідає адресі вказаній останнім у позовній заяві, позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на 11:00 год 19.02.2024. На розгляд справи позивач не з`явився, при цьому, за даними веб-сайту Укрпошти, поштове відправлення повернусь відповідачу з відміткою поштового відділення зв`язку про причини повернення: "Закінчення встановленого терміну зберігання".

За результатом розгляду справи, відповідач прийняв спірну постанову від 19.02.2024 №ПШ001523 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону. Відповідно до постанови на позивача накладений штраф у сумі 17000,00 грн.

Вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За пунктом 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі також - Закон № 2344-III).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

В силу ч. 7 ст. 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.

Приписами ч. 14 ст. 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з ч. 17-20 ст. 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі також - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі також - Порядок № 1567).

За приписами п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі також - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 39 Закону 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

При цьому, у Законі 2344-III (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами; перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення - перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Серед обов`язкових документів на підставі яких фізичною особою виконуються пасажирські перевезення на замовлення, що визначені у статті 39 Закону № 2344-III, як для автомобільного перевізника, є, зокрема, договір із замовником послуги.

За приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами пунктів 104, 105 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль. Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

З наведеного слідує, що ліцензія, договір із замовником послуги є тими документами, наявність яких під час здійснення заходів державного контролю є предметом перевірки щодо дотримання вимог законодавства автомобільними перевізниками, які надають послуги з перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

При цьому, адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених, зокрема, статтею 39 Закону № 2344, накладається саме на автомобільних перевізників.

Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 140/1167/22.

Судом встановлено, що посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 та виявлено порушення щодо перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону № 2344-III, а саме договору із замовником послуги, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.

В свою чергу, позивач у позовній заяві стверджував, що 25.01.2024 не здійснював перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення, а передав належний йому транспортний засіб у користування ОСОБА_2 , який самостійно, на власний розсуд здійснював перевезення своєї родини.

Втім, таки посилання позивача суд оцінює критично, оскільки оглянувши відеозапис перевірки транспортного засобу позивача встановив, що під час перевірки водій належного ОСОБА_1 на праві власності транспортного засобу, не заперечував того, що здійснює перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення в якості найманого працівника. На відеозаписі рейдової перевірки чітко видно, що на вимогу працівників Укртрансбезпеки надати передбачені статтею 39 Закону № 2344-III, водій транспортного засобу марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 , окрім іншого, надав договір на надання послуг з організації перевезень пасажирів та їх багажу. При цьому, у вказаному договорі перевізником визначений саме ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суд також враховує й те, що за даними Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, основним видом діяльності якого значиться КВЕД "49.39" Інший пасажирський транспорт , н.в.і.у (основний), а також КВЕД "49.32" Надання послуг таксі.

Окрім того, за даними інформації про перевізника з ліцензійного кабінету, відображений в акті перевірки транспортний засіб марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за позивачем, як засіб провадження ним господарської діяльності.

В свою чергу, надаючи оцінку твердження позивача, що належний йому на праві власності транспортний засіб 25.01.2024 перебував у користування ОСОБА_2 , то суд враховує насутпен.

Згідно з пунктом 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 №379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за №123/18861, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженими представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

В даному випадку, зазначаючи в позовній заяві про те, що транспортний засіб марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 , 25.01.2024 перебував у користуванні ОСОБА_2 , позивач до позовної заяви не надав належного документа, який би підтвердив передачу права користування і (або) розпорядження зазначеним транспортним засобом іншій особі.

Відтак, позивач є автомобільним перевізником і здійснює перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення. Тому, на виконання вимог ч. 1 ст. 39 Закону № 2344-III, водій транспортний засіб марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 , повинен був мати і пред`явити уповноваженій особі відповідача, в тому числі, договір із замовником на даний вид перевезень.

Як вже було встановлено судом з наявного в матеріалах справи відеозапису проведеної рейдової перевірки належного позивачу транспортного засобу, водій ОСОБА_2 надав для перевірки посадовим особам відповідача, серед іншого:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане на ОСОБА_1 ;

- посвідчення водія;

- копію договору про надання послуг з організації перевезень пасажирів та їх багажу (далі - Договір).

При цьому, з відеозапису слідує, що вищезазначений Договір не містив дати його складання, а також найменування та підпису замовника, що на переконання відповідача не може вважатись належним документом на перевезення в розумінні ст. 39 Закону № 2344-III.

Як вже зазначалось вище, пунктом 105 Правил №176 встановлено, що організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

Звідси слідує, що при здійсненні перевезень пасажирів легковим автомобілем на замовлення, перевізнику встановлено обов`язок забезпечити водія договором, який укладається між автомобільним перевізником та замовником та, в обов`язковому порядку, повинен містити інформацію, перелічену у п. 105 Правил №176.

В даному випадку, з відеозапису рейдової перевірки, а також з доданої до відзиву на позовну заяву копії Договору, судом встановлено, що останній дійсно не містить як дати його складання, так і інформацію про замовника(ів) послуг, маршрут.

Варто відмітити, що згідно п. 8.1 Договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє протягом 1 (одного) місяця, але в будь-якому випадку до виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Такім чином, відсутність дати складання договору, а також підпису замовника послуг, свідчать на користь висновку про те, що предь`явлений водієм ОСОБА_2 до перевірки Договір (його примірник) не вступив в сулу, адже не був підписаний замовником. Крім того, відсутність дати складання Договору так само ставить під сумнів чинність зазначеного документа.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені норми чинного законодавства, суд констатує, що правильним є висновок контролюючого органу про здійснення позивачем 25.01.2024 перевезень пасажирів легковим транспортним засобом на замовлення за відсутності, визначених ст. 39 Закону документів, що зафіксовано актом перевірки та підтверджено належними та допустимими доказами.

Зважаючи на те, що у водія перевізника під час перевірки не було документа, наявність якого є обов`язковим - належним чином оформленого договору із замовником послуг, суд вважає, що відповідач правомірно застосував до перевізника адміністративно-господарські санкції на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.

Щодо посилань ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, як на підставу протиправності оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Пунктами 25, 26 Порядку № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про дату, час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 01.02.2024 за вих. №8827/21/24-24 позивача було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Поштове відправлення 20.02.2024 було повернуто адресату з відміткою поштового відділення зв`язку про причини повернення: "Закінчення встановленого терміну зберігання".

Оцінюючи зазначені вище обставини справи в контексті наведених вимог чинного законодавства, суд враховує, що за загальним правилом неявка належно повідомленої уповноваженої особи суб`єкта господарювання (перевізника) не перешкоджає розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Судом встановлено, що відповідач належним чином та завчасно повідомив позивача про розгляд відповідної справи.

Таким чином, відповідачем правомірно винесено постанову від 19.02.2024 №ПШ001523 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи, що у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено, підстави для присудження в користь позивача понесених при розгляді справи судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної Служби України з безпеки на транспорті (вул. Василя Порика, 29, м. Вінниця, 21021, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна