Справа № 520/161/22
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 грудня 2024 року № 520/161/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, 61057, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

установив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить суд визнати незаконним та скасувати оскаржувані податкові повідомлення рішення від 10.12.2021 року №29138-2416-2036 на 990,25 грн., №29141-2416-2036 на 3739,01 грн., №29142-2416-2036 на 1738,47 грн., №29144-2416-2036 на 48177,29 грн., №29143- 2416-2036 на 53806,66 грн., №29191-2416-2036 на 94,31 грн., №29190-2416-2036 на 94,31 грн., №29192-2416-2036 на 94,31 грн., №29188-2416-2036 на 94,31 грн., №29180- 2416-2036 на 94,31 грн., №29182-2416-2036 на 94,31 грн., №29184-2416-2036 на 94,31 грн., №29186-2416-2036 на 94,31 грн., №29183-2416-2036 на 94,31 грн., №29179-2416- 2036 на 94,31 грн., №29175-2416-2036 на 94,31 грн., №29177-2416-2036 на 94,31 грн., №29173-2416-2036 на 94,31 грн., №29172-2416-2036 на 94,31 грн., №29161-2416-2036 на 94,31 грн., №29169-2416-2036 на 94,31 грн., №29159-2416-2036 на 96,81 грн., №29162-2416-2036 на 96,81 грн., №29165-2416-2036 на 96,81 грн., №29170-2416-2036 на 96,81 грн., №29153-2416-2036 на 97,23 грн., №29150-2416-2036 на 97,23 грн., №29147-2416-2036 на 97,23 грн., №29145-2416-2036 на 97,23 грн., №29158-2416-2036 на 97,23 грн., № 29157-2416-2036 на 97,23 грн., №29146-2416-2036 на 100,57 грн., №29198-2416-2036 на 99,32 грн., №29151-2416-2036 на 99,32 грн., №29156-2416-2036 на 99,32 грн., №29198-2416-2036 на 99,32 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що в податкових повідомленнях-рішеннях зазначено базовим періодом 2019 рік, а надіслані вони наприкінці 2021 року, що само по собі є порушенням нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Крім того, з винесених рішень ГУ ДПС у Харківській області не можливо зрозуміти за якими об`єктами нерухомості вони винесенні, оскільки до податкових повідомлень рішення не було надано розрахунку, та те, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 2019 рік у володінні позивача зазначено менше об`єктів нерухомості - контролюючим органом неправомірно визначено базу оподаткування та нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач зауважив, що ним вже оскаржувались податкові повідомлення рішення за податковий період 2019 року, так рішенням Державної податкової служби України №898/М/99-00-06-01-04-09 від 23.02.2021 року податкові повідомлення рішення з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік було скасовано. Отже враховуючи вищевикладене, не можливо зрозуміти, чи ці рішення були винесенні у зв`язку з рішенням ДПС України №898/М/99-00-06-01-04-09 від 23.02.2021 року, або ж у інакший спосіб.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду (суддя Зоркіна Ю.В.) від 22.06.2022 відкрито провадження в адміністративній справі.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку, відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Тітова О.М.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2024 прийнято до розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки, відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України передбачено право платника податку звернутися з письмовою заявою для проведення звірки даних, і у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючим органом буде здійснено перерахунок сум податку і, як наслідок, попередні податкові повідомлення-рішення будуть вважатися скасованими (відкликаними). Отже, саме позивач має право на звернення до контролюючого органу з метою надання відповідних документів та проведення звірки щодо об`єктів оподаткування. Зворотного механізму положеннями ПК України не передбачено. Так, оригінали відповідних документів платником - ОСОБА_3 до контролюючого органу не надавались. Крім того, відповідач зазначив, що при формуванні податкових повідомлень-рішень про визначення грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, контролюючим органом застосовано ставку податку відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" та відповідно до рішення 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" визначену для нежитлових приміщень 1% та для гаражів -0,1 %. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" мінімальна заробітна плата у 2019 році становила 4 173 гривень. З огляду на викладене, ставка податку, що врахована контролюючим органом при визначенні розміру суми податкового зобов`язання, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень складала для нежитлових приміщень 41,73 грн та для гаражів 4,173 гривень.

Щодо строків прийняття та надіслання податкових повідомлень-рішень, відповідач зазначив, що відповідно до пп. 266.6.1 п. 266.6, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Податкові повідомлення-рішення надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Відповідно до пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу. Із системного аналізу цих положень вбачається, що нарахування податкових зобов`язань з цього податку, а відтак й вручення податкових повідомлень - рішень можливе в межах 1095 днів. Так, податкові повідомлення - рішення, якими визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, прийнято контролюючим органом 10.12.2021, а відтак у межах визначеного законом строку для реалізації владних повноважень контролю. Крам того, відповідач зауважив, що платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у разі отримання податкового повідомлення-рішення з нарахованим податковим зобов`язанням після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), звільняється лише від відповідальності за несвоєчасну сплату такого зобов`язання, проте не звільнений від його сплати в цілому на цій підставі.

Суддя у період з 07.10.2024 по 11.10.2024 перебував на навчанні, з 28.10.2024 по 05.11.2024 перебував у відпустці.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що у власності позивача у 2019 році перебували об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, що підтверджується витягами з державного реєстру прав на нерухоме майно.

Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкові повідомлення - рішення про нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями та звернувся до Головного управління ДПС у Харківській області зі скаргами від 21.12.2020 №0024, від 30.12.2020 №0030 (вх. ДПС №М/2460/ДЗН від 24.12.2020 та №М/19/ДЗН від 04.01.2021) на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області:

від 06.11.2020 №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, № 0-2036, № 0-2036, № 0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036; від 15.05.2020 №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, № 0-2036, №0-2036, №0-2036, № 0-2036, № 0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036, №0-2036.

За результатами розгляду скарг, Державною податковою службою України прийнято рішення №898/М/99-00-06-01-04-09 від 23.02.2021 року про скасування вищезазначених ППР Головного управління ДПС у Харківській, у якому зазначено, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно скаржник є власником:

- гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 24,1 м2, 23,8 м2, 22,6 м2, 23,2 м2 ;

- гаражних боксів №1-22 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 521,3 м2 ;

- нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 896 м2;

- нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 4695,3 м2;

- квартири за адресою: АДРЕСА_5 ;

- житлового будинку за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 160,4 м2 (право власності з 12.06.2019 року).

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Харківській області від 27.01.2021 року № 584/8/20-40-20-01-09 при винесенні вищезазначених ППР не враховано вимоги п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, враховуючи наведене, сума податку на нерухоме майно скаржника підлягає перерахунку.

В подальшому, позивач отримав ППР від 10.12.2021 року №29138-2416-2036, №29141-2416-2036, №29142-2416-2036, №29144-2416-2036, №29143-2416-2036, №29191-2416-2036, №29190-2416-2036, №29192-2416-2036, №29188-2416-2036, №29180-2416-2036, №29182-2416-2036, №29184-2416-2036, №29186-2416-2036, №29183-2416-2036, №29179-2416-2036, №29175-2416-2036, №29177-2416-2036, №29173-2416-2036, №29172-2416-2036, №29161-2416-2036, №29169-2416-2036, №29159-2416-2036, №29162-2416-2036, №29165-2416-2036, №29170-2416-2036, №29153-2416-2036, №29150-2416-2036, №29147-2416-2036, №29145-2416-2036, №29158-2416-2036, № 29157-2416-2036, №29146-2416-2036, №29198-2416-2036, №29151-2416-2036, №29156-2416-2036, №29198-2416-2036 щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за податковий період 2019 року на загальну суму 109920,15 грн.

Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року, (далі - Закон №71-VIII) запроваджено місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, згідно з положеннями підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. 266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Так, податок за 2019 рік нараховано згідно рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові".

Пунктом 2 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 № 542/17 встановлено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток.

Відповідно до п.5 додатку 1 до рішення XI сесії Харківської міської ради VII скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 № 542/17 ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: будівлі готельні - 1 відсоток; будівлі офісні - 1 відсоток; будівлі торговельні - 1 відсоток; гаражі - 0,1 відсотка; будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; інші будівлі -0,1 відсотка.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" мінімальна заробітна плата у 2019 році становила 4 173 гривень.

З огляду на викладене, ставка податку, що врахована контролюючим органом при визначенні розміру суми податкового зобов`язання, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень складала 41,73 грн. (для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості) та 4,173 грн. (гаражі).

Щодо посилань позивача на недоліки форми податкових повідомлень-рішень та розрахунків до них, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Так, судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено подання ним заяви до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Так, окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Недоліки оформлення оскаржуваної вимоги не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді податкових спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 11.09.2018 року по справі №826/11623/16 та від 13.01.2021 року по справі № 808/4413/14.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З долучених до матеріалів справи копій податкових повідомлень-рішень та розрахунків до них вбачається інформація, яка дає можливість встановити та співставити дані щодо об`єктів нерухомого майна і нарахованого податку.

Крім того, позивачем не доведено того, що в його власності у 2019 році не перебувало нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, за яке мало бути сплачено відповідний податок.

Щодо строків прийняття та надіслання податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

У відповідності до п.266.7.2 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно п.266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

У відповідності до п.102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За вказаних обставин, податковий орган вправі в межах строків передбачених пунктом 102.1 статті 102 ПК України, тобто протягом 1095 днів, визначити грошове зобов`язання платнику податків за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Порушення строків складання податкового повідомлення-рішення згідно п.266.7.2 ст. 266 ПК України призводить до звільнення платника податків від відповідальності, передбаченої ПК України лише за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

ПК України не містить норм, які вказують про звільнення саме від сплати грошового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у разі порушення строків складання податкового повідомлення рішення згідно п.266.7.2 ст. 266 ПК України.

Не дотримання строків передбачених п.266.7.2 ст. 266 ПК України може свідчити лише про недотримання відповідачем процедури їх направлення (вручення), яка не змінює суті спірних рішень та не повинна сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірних податкових повідомлень рішень і, як наслідок, їх скасування.

Якщо податкове повідомлення рішення податкового органу прийнято ним у межах компетенції та з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені ПК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 13.02.2018 року у справі № 820/1975/17 та у постанові від 06.11.2018 року у справі № 808/144/18, у будь-якому випадку порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, само по собі не впливає на його законність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що контролюючий орган під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому такі рішення скасуванню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 257-262, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні Позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов