Справа № 560/14353/24
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

05 грудня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 в якому просить визнати рішення ТВО помічника командира бригади з правової робити - начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 від 13 вересня 2024 року щодо відмови в задоволенні рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" незаконним та скасувати його. Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та прийняти рішення щодо звільнення позивача з військової служби на підставі, підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позовних позивач зазначає, що проходить військову службу у званні головного сержанта за контрактом на посаді командира 3 відділення 3 взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 (батальйон), військова частина НОМЕР_1 (бригада) регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сил територіальної оборони ЗС України.

Позивач подав по команді рапорт з додатками, який зареєстрований в загальному діловодстві військової частини НОМЕР_2 під вх. №2273 від 06.09.2024 року, на звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-XII (зі змінами) за сімейними обставинами через необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно висновку ТВО помічника командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 не має права на звільнення у зв`язку із тим, що з доданих до рапорту документів не є можливим встановити факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення матері головного сержанта ОСОБА_1 , які могли б здійснювати за нею догляд.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що з долучених до рапорту документів не є можливим встановити факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення матері Позивача, які могли б здійснювати за нею догляд.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що сержант ОСОБА_1 , проходить військову службу за контрактом на посаді командира 3 відділення 3 взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил Територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач подав по команді рапорт з додатками, який зареєстрований в загальному діловодстві військової частини НОМЕР_2 під вх. №2273 від 06.09.2024 року, на звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-XII (зі змінами) за сімейними обставинами через необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зазначений рапорт позивача було надіслано військовою частиною НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 для подальшого прийняття рішення по суті, після чого встановленим порядком рапорт був розглянутий юридичною службою військової частини НОМЕР_1 з наданням відповідного висновку щодо права військовослужбовця на звільнення.

Згідно висновку ТВО помічника командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 не має права на звільнення у зв`язку із тим, що з доданих до рапорту документів не є можливим встановити факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення матері головного сержанта ОСОБА_1 , які могли б здійснювати за нею догляд.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232).

Відповідно до ст.1 Закону №2232, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно пп."г" п.3 ч.5 ст.26 Закону №2232, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до п. 3 ч. 12 ст.26 Закону №2232, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом вище, 06.09.2024 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", через сімейні обставини.

До вказаного рапорту було долучено: копія паспорту ОСОБА_2 ; копія ІПН ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_2 ; копія рішення ЛКК ОСОБА_2 ; Витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 ; Довідка про не отримання допомоги ОСОБА_2 ; Довідка КУ «Центр надання соціальних послуг» видана ОСОБА_2 ; Довідка ГМР про осіб зареєстрованих в житловому будинку ОСОБА_2 ; Заява ОСОБА_2 для здійснення догляду.

Рапорт позивача було надіслано військовою частиною НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 для подальшого прийняття рішення по суті, після чого встановленим порядком рапорт був розглянутий юридичною службою військової частини НОМЕР_1 з наданням відповідного висновку щодо права військовослужбовця на звільнення.

Посилання позивачем у рапорті на звільнення на пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема на підставу, зазначену у п.3 ч. 12 вказаної статті, а саме: "необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я" визначає необхідність підтвердження військовослужбовцем: 1) потреби здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи; 2) умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суд зазначає, що додані до рапорту головного сержанта ОСОБА_1 документи підтверджують наявність у нього матері, ОСОБА_2 , а також що вона є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду.

Однак з долучених до рапорту документів не є можливим встановити факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення матері позивача, які могли б здійснювати за нею догляд.

Серед інших документів, які було додано до рапорту, наявна заява від 26.08.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій вона зазначила, що обрала сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для здійснення за нею догляду у зв`язку із відсутністю інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані мене утримувати.

Інші працездатні члени сім`ї, які могли б здійснювати такий догляд, відсутні.

Однак, суд звертає увагу, що підстава, на яку посилається позивач в рапорті, передбачає підтвердження обставин саме щодо умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Тобто, зазначене не стосується виключно осіб які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати особу, за якою необхідний постійний догляд в розумінні згаданої вище підстави для звільнення.

Суд наголошує, що інформація, викладена в заяві від 26.08.2024 ОСОБА_2 , щодо того, що "інші працездатні члени сім`ї, які могли б здійснювати такий догляд, відсутні", також не підтверджена жодними документами, а в цій же заяві зазначено "Вищевказані факти нотаріусом не перевірялися.".

При цьому, інші документи, які позивач долучив до рапорту про звільнення, не дають змогу встановити про наявних та/або відсутніх інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення його матері, ОСОБА_2 , або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, з матеріалів справи та долучених до рапорту документів не є можливим встановити факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення матері позивача, які могли б здійснювати за нею догляд, а тому у військової частини НОМЕР_1 не було підстав для задоволення рапорту позивача про звільнення з військової служби.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, наведене вище вказує на необґрунтованість заявлених позовних вимог щодо про визнання дій військової частини НОМЕР_1 протиправними щодо відмови позивачу в задоволенні рапорту щодо його звільнення з військової служби, а тому підстави для задоволення позовних вимог, відсутні.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ -

Головуючий суддя О.П. Шевчук