Справа № 380/18149/24
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 рокусправа № 380/18149/24
зал судових засідань №12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Янковська І.І.,

за участю:

представника позивача Цебакак І.С.,

представника відповідача Твердовської У.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, вул. Стрийська, 35, м. Львів, код ЄДРПОУ ВП 43968090) (далі відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.02.2024 № 7467/13-01-24-08, від 28.02.2024 № 7464/ 13-01-24-08, від 28.02.2024 № 7472/ 13-01-24-08, прийняті ГУ ДПС України у Львівській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на таке. Відповідачем складено акт № 3854/13-01-24-08/ від 05.02.2024 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 за період із 01.01.2019 по 31.12.2019». Використовуючи відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податку та лист АТ Альфа Банк від 08.12.2020 № 102424-20.3-252572 відповідач в акті перевірки встановив, що позивач отримав дохід у вигляді додаткового блага у вигляді прощення (анулювання) основної кредиторської заборгованості у розмірі 1 971 189,71 гривень у 2 кварталі 2019 року. АТ Альфа Банк є правонаступником усіх прав та зобов`язань за АТ Укрсоцбанк. За результатами перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 28.02.2024 № 7467/13-01-24-08, від 28.02.2024 № 7464/ 13-01-24-08, від 28.02.2024 № 7472/ 13-01-24-08. З вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, які необхідно скасувати.

Зазначає, що 29.05.2007 між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 600/07-096. Згідно з п.1 Кредитного договору позивач отримав кредит у розмірі 75 000,00 доларів США, що по курсу НБУ становило 378 750,00 гривень. Крім цього 29.05.2007 між АТ Укрсоцбанк та ОСОБА_2 (дружиною позивача) було укладено Іпотечний договір №622. Згідно з п.1.1. іпотечного договору іпотека забезпечувала виконання зобов`язання за кредитним договором № 600/07-096 від 29.05.2007 (позичальник ОСОБА_1 ); предмет іпотеки: житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , яке належить іпотекодавцю на праві приватної власності згідно з Свідоцтвом про право на нерухоме майно від 23.05.2007 (п.1.1.1. іпотечного договору).

Зазначає, що АТ «Укрсоцбанк» з метою виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором прийняло рішення від 05.06.2019 про анулювання (прощення) кредитної заборгованості. Вказане рішення прийнято у зв`язку з реалізацією АТ «Укрсоцбанк» права на нерухоме майно, яким було забезпечено виконання кредитного договору, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №168718431 від 30.05.2019, за яким АТ Укрсоцбанк є власником житлового будинку (предмету іпотеки) та №169891224 від 10.06.2019, за яким АТ Укрсоцбанк є власником земельної ділянки, відведеної для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку та копією довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу, видана АТ «Укрсоцбанк». Враховуючи те, що з моменту задоволення АТ «Укрсоцбанк» своїх вимог за кредитним договором № 600/07-096 від 29.05.2007, забезпечених іпотекою, в порядку позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, зобов`язання позичальника за вказаним кредитним договором є припиненими, будь-які вимоги по ньому є недійсними. Тобто, задоволення вимог іпотекодержателя в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку», стало підставою для прощення (анулювання) заборгованості позичальника (позивача у цій справі) за кредитним договором № 600/07-096 від 29.05.2007, в тому числі основної суми кредитної заборгованості.

Позивач вважає, що у нього відсутнє додаткове благо, передбачене п.п.164.2.17 (д) п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України у вигляді прощення боргу, оскільки такий борг було списано у зв`язку з реалізацією АТ Укрсоцбанк свого права на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність житлового будинку позивача, а тому є безпідставним посилання контролюючого органу на те, що кошти у розмірі 1 971 189,71 гривень є оподатковуваним доходом позивача, передбаченим пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Таким чином, нарахування на зазначену суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та військового збору є необґрунтованим. Оскільки позивач не отримував у 2019 році дохід від АТ Укрсоцбанк, у нього не виникло обов`язку подавати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, з огляду на що нарахування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 120.1 ст.120 Податкового кодексу України, є протиправним.

Ухвалою від 02.09.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач 20.09.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Вказує, що ГУ ДПС у Львівській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податку-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та cвоєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2019 по 31.12.2019. Документальною позаплановою невиїзною перевіркою платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та cвоєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 встановлено несвоєчасне подання та перекручення даних у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік.

Відповідач зазначає, що АТ «Укрсоцбанк» у ІІ кв.2019 відобразив в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) платника податків-фізичну особу ОСОБА_1 за ознакою доходу « 126 додаткове благо» на загальну суму 1 971 189,71 грн. Згідно з інформацією ПАТ «АЛЬФА-БАНК», як правонаступника АТ «УКРСОЦБАНК» () від 08.12.2020 №102424-20.3-252572, в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 банком у «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) за 2019 рік відображено нарахований та виплачений ОСОБА_1 дохід за ознакою доходу « 126» додаткове благо у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Доходи нараховані у вигляді суми основного боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно з вимогами підпункту 164.2.17 „д пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ. Відповідно до пп.„д пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідач вказує, що оскільки платник податків-фізична особа ОСОБА_1 був зареєстрований на податковому обліку ГУ ДПС у Львівській області (Жовківська ДПІ) з 22.03.2006, відповідно до п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV із змінами та доповненнями фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи. Платник податку-фізична особа ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік подав до ГУ ДПС у Львівській області (Жовківський район) 20.01.2021 за №371, проте дохід отриманий у вигляді додаткового блага за ознакою доходу „126 не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2019 рік не нарахував та не сплатив.

Звертає увагу, що ГУ ДПС у Львівській області було скеровано запит від 06.10.2020 №39690 на адресу ПАТ «Альфа Банк» про надання інформації та її документального підтвердження щодо основного боргу, анульованого у 2019 році. 14.12.2020 ГУ ДПС у Львівській області отримано відповідь від ПАТ «Альфа Банк» (вх. №135873) про підтвердження того, що АТ «Уксоцбанк» проведено анулювання основної кредитної заборгованості фізичним особам.

З урахуванням наведених обставин відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог законодавства та є правомірними. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Представником позивача 20.09.2024 подано відповідь на відзив за вх. №23863.

Крім цього представником позивача 07.11.2024 подано додаткові пояснення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між АТ Укрсоцбанк та ОСОБА_1 29.05.2007 укладено кредитний договір № 600/07-096.

За умовами цього договору, кредитор надає постачальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 75000,00 дол. США, що виражається за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору у розмірі 378750,00 зі сплатою 30% річних та порядком погашення суми основної заборгованості (п.1.1. Договору).

Як передбачено п. 1.2. зазначеного Договору, кредит надається позичальнику на поточні потреби.

Згідно з п. 1.3. Договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливої неустойки, а також інших витрат щодо здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає з ОСОБА_2 іпотечний договір, за умовами якого майновий поручитель передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 , який належить майновому поручителю на праві власності, заставною вартістю 825000,00 грн еквівалентно сумі 170292,70 доларів США.

Крім цього, 13.08.2008 між АКБ «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-316, за умовами якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання. Надання кредиту здійснюється окремими частинами зі сплатою 14% річних та комісій в розмірі та в порядку визначеному в Додатку №1 до цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 44000,00 доларів США.

Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 600/07-096 від 29.05.2007 та за договором про надання кредитної лінії №602/25-316 від 13.08.2008, між АКБ «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) 13.08.2008 укладено договір іпотеки, відповідно до якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань, наступне нерухоме майно: будинок №1, що складається з шести житлових кімнат, кухні, житловою площею 102,1 кв.м., загальною площею 184,0 кв.м. та знаходиться за адресою Львівська область, Жовківський район, с. Великий Дорошів, вул. Б.Хмельницького та земельну ділянку площею 0,1078 га, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, кадастровий №:01:006:0017, що знаходиться за адресою Львівська область, Жовківський район, с. Великий Дорошів, вул. Б.Хмельницького.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.05.2016 у справі 444/920/14 задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», скасовано рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20.03.2015 та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість станом на 08 квітня 2014 року за кредитним договором №600/07-096 від 29 травня 2007 року в сумі 124 432,26 доларів США та пеню в сумі 95 770 грн. 82 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість станом на 09 квітня 2014 року за кредитним договором №602/25-316 від 13 серпня 2008 року в сумі 78035,74 доларів США та пеню в сумі 58398 грн. 07 коп.

АТ «Уксоцбанк» 09.04.2019 скеровано на адресу позивача два повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. В повідомленнях зобов`язано ОСОБА_1 погасити борг за кредитними договорами та попереджено, що у разі невиконання цих вимог протягом тридцятиденного строку АТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку». При цьому повідомлено, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_1 буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим він буде зобов`язаний сплатити 18% податку на доходи фізичних осіб та 1,5 % військового збору з доходу у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором.

З долучених позивачем витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності суд встановив, що 27.05.2019 за АТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_3 , житловою площею 102,1 кв.м., загальною площею 184,0 кв.м., а 05.06.2019 за АТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1078 га, кадастровий №:01:006:0017, що знаходиться за адресою Львівська область, Жовківський район, с. Великий Дорошів, вул. Б.Хмельницького.

АТ «Укрсоцбанк» 24.09.2019 направлено на адресу позивача довідку №356 про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу. В довідці зазначено, що у зв`язку із задоволенням вимог Іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість позивачу прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором № 600/07-096 від 29.05.2007. У відповідності до вимог Податкового кодексу України до складу річного доходу ОСОБА_1 за 2019 рік включається дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 1971189,71 грн.

Згідно з інформацією ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (правонаступника АТ «Укрсоцбанк») в листі від 08.12.2020 №102424-20.3-252572, скерованому на адресу ГУ ДПС у Львівській області, в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 ОСОБА_1 банком у «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) за 2019 рік, відображено нарахований та виплачений позивачу дохід за ознакою доходу « 126» у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності в розмірі 1971189,71 грн.

У відповідності пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями та наказу ГУ ДПС у Львівській області № 4708-ПП від 27.12.2023 з 29.01.2024 по 02.02.2024 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податку-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та cвоєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

За результатами перевірки складено акт від 05.02.2024 № 3854/13-01-24-08/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та cвоєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів платника податку-фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 року».

Перевіркою встановлено наступні порушення:

1. п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. «в» п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179, п.177.11 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-ІV із змінами та доповненнями. Встановлено несвоєчасне подання та перекручення даних у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік.

2. абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями. Донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2019 рік на загальну суму 354814,15 грн.

3. пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014р. №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору за 2019 рік на загальну суму 29567,85 грн.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у Львівській області винесено наступні податкові повідомлення-рішення від 28.02.2024:

- № 7467/13-01-24-08 яким позивачу збільшено суму за платежем ПДФО до 443 517,69 грн, з яких 354 814,15 грн ПДФО та 88 703,54 грн штрафні санкції;

- № 7464/ 13-01-24-08 яким позивачу збільшено суму за платежем військовий збір до 36 959,81 грн, з яких 29 567,85 грн військовий збір та 7391,96 грн. штрафні санкції;

- № 7472/ 13-01-24-08 яким позивачу нараховано 340,00 грн штрафні санкції

Позивач, вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовує та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Зокрема, відповідно до підпункту 78.1.2. пункту 78.1. статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, у разі якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Як визначено статтею 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Як встановлено судом, документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 проведено відповідно до наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 27.12.2023 №4708-ПП, який видано на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 ст. 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України та у зв`язку із неподанням останнім декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік.

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом - у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до її початку. З наказом про проведення перевірки, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Ця вимога є обов`язковою, в тому числі і при проведенні позапланової документальної невиїзної перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 27.08.2023 податковим органом прийнято наказ №4708-ПП та повідомлення від 28.12.2023 №298 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 .

Даний наказ та повідомлення про проведення перевірки направлені податковим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача, яка міститься в базах даних податкового органу та як слідує із дослідженої судом копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначене поштове відправлення отримане позивачем 04.01.2024. Доказів протилежного позивачем суду не надано.

Акт перевірки за змістом пункту 86.8 статті 86 ПК України є підставою для прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу податкового повідомлення-рішення (у випадках, визначених статтею 54 ПК України).

Щодо нарахування позивачу оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та штрафу за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Як встановлено пунктом 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

За пп. 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Отже, додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Крім того, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Отже, під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором, що узгоджується з правовою позицією в постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 826/12872/17.

За змістом підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, що діяла на момент списання позивачу кредитної заборгваності) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи питання щодо обов`язку сплатити податок на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання (прощення) боргу кредитором, відповідач виходив з податкової інформації (відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України), згідно з якою АТ «Укрсоцбанк» у другому кварталі 2019 року нараховано ОСОБА_1 дохід у сумі 1971189,71 грн з ознакою « 126» додаткове благо.

Підпунктом «б» пункту 176.2 статі 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Довідник ознак доходів фізичних осіб (додаток до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 за ознакою доходу « 126» передбачає відображення доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

Суд враховує, що за змістом підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведені вище норми вказують на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. Тому боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку.

Листом №39690 від 06.10.2020 ГУ ДПС у Львівській області здійснило запит на отримання інформації від АТ «Альфа Банк» щодо суми основного боргу (тіло кредиту) анульованого (прощеного) позивачу у 2019 році.

АТ «Альфа Банк» повідомило листом вих. №102424-20.3-252572 від 08.12.2020, що сума нарахованого та виплаченого доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості, відображеної в додатку 1-ДФ відносно ОСОБА_1 складає 1971189,71 грн.

Крім цього суд враховує, що банком надано позивачу довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу, в якій вказано, що у зв`язку із задоволенням вимог Іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість позивачу прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором № 600/07-096 від 29.05.2007. Отриманий позивачем дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 1971189,71 грн підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовим збором за ставкою 1,5%, які позивач відповідно до вимог чинного законодавства, самостійно повинен сплатити до державного бюджету України.

Отже, цими письмовими доказами підтверджено, що позивачу прощено заборгованість за «тілом» кредиту в сумі 1971189,71 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказана сума у відповідності до пп. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2019 рік.

Відтак, як встановлено судом, позивачу здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), у зв`язку з чим сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу та оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

При цьому суд наголошує, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України в тій редакції, яка діяла на момент проведення списання банком заборгованості позивачу 2019 рік.

Тому, суд відхиляє доводи позивача, викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, з посиланням на норми ПК України, які набрали чинності з 2021 року. Суд зазначає, що зміни до ПК України, які визначають безнадійною заборгованість фізичної особи, яка залишилась непогашеною перед іпотекодержателем після здійснення згідно зі ст.36 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, набрали чинності в квітні 2021 року, а тому не поширюються на спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач, як платник податку, зобов`язаний був подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага, отриманого від АТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа Банк») внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості.

Статтею 167 ПК України визначено ставки податку з доходів фізичних осіб. Так згідно з пунктом 167.1 вказаної статті ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Статтею 8 Закону України 28 грудня 2014 року №80-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 4 173 гривень.

З урахуванням положень статті 167 ПК України ставка податку у 2019 році з доходу, що не перевищує десятикратного розміру мінімальної заробітної плати (4 173 грн) становить 18%, а понад цю суму 20%.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення № 7467/13-01-24-08 від 28.02.2024, яким збільшено на 443517,69 грн грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (з них 354814,15 грн - основний платіж та 88703,54 грн - штрафні санкції).

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень № 7464/13-01-24-08 від 28.02.2024 про збільшення позивачу грошового зобов`язання з військового збору у сумі 36959,81 грн та № 7472/13-01-24-08 від 28.02.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 340,00 грн за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, суд виходить із того, що Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, відповідно до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпунктів 1.1-1.6 пункту 1-6 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для нарахування та утримання військового збору, так само як і податку на доходи фізичних осіб, у даному випадку є наявність факту отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага. За таких обставин правомірним є визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Аналогічна правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин відповідних норм права у взаємозв`язку із обставинами справи, що подібні до цієї справи, висловлена Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №260/769/19.

З огляду на зазначене дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага, включається до загального річного (місячного) оподаткованого доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5%, тому сума військового збору згідно з податковим повідомленням-рішенням № 7464/13-01-24-08 від 28.02.2024, яким збільшено на 36959,81 грн (у тому числі за податковим зобов`язанням 29567,85 грн та за штрафними санкціями 7391,96 грн) нарахована позивачу контролюючим органом також правомірно.

Підпунктом "в" пункту 176.1 статті 176 ПК України встановлено обов`язок платників податку подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 ПК України).

Згідно підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 179.1, 179.7 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (пункт 120.1 статті 120 ПК України).

Враховуючи, що позивач у встановлений строк не подав декларацію, притягнення його до відповідальності за це порушення є правомірним.

З огляду на викладене та на підставі досліджених доказів у справі суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 28.02.2024 № 7467/13-01-24-08, від 28.02.2024 № 7464/ 13-01-24-08, від 28.02.2024 № 7472/ 13-01-24-08, в цілому винесено відповідачем з дотримання вимог закону, а тому відсутні підстави для його скасування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 02.12.2024.

Суддя Р.І. Кузан