Справа № 480/1224/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2024 року м. Суми Справа № 480/1224/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Заяви сторін та процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 02.02.2023 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав недосягнення пенсійного віку та неврахування періоду роботи до пільгового стажу за Списком № 1; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи позивача на Шосткинському заводі ''Імпульс'' на посаді ''контроллер виробництва № 5'' з 15.12.1999 до 13.02.2000 та з 01.11.2000 до 25.07.2001 на посаді ''прибитральник виробничих приміщень виробництва № 5''; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах (Список № 1), у відповідності до п. ''а'' ч. 1 ст. 13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 19.01.2023, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідач застосував норму ст. 114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', а не норму ст. 13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' в частині визначення віку, з якого позивач має право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1. Також відповідач не зарахував весь період роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 1. У зв`язку чим протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
16.02.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
09.03.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Відзив мотивовано тим, що спірне рішення прийнято відповідачем правомірно. Записи у трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період не підтверджують стаж роботи зі шкідливими та важкими умовами праці і подання уточнюючої довідки в такому випадку є обов`язковим. Також після 21.08.1992 необхідною умовою для зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи є проведення атестації робочих місць. У зв`язку з ненаданням позивачем наказів про проведення атестації робочих місць, довідок про характер умов праці та про зайнятість у шкідливих умовах праці повний робочий день, то в управління відсутні законні підстави для зарахування до пільгового стажу вищевказаних періодів роботи.
Встановлені судом фактичні обставини.
Позивач 18.01.1978 р.н., що підтверджується записом у паспорті (а.с.7).
Згідно з записами у трудовій книжці позивача за № 4-9: 16.12.1996 позивача прийнято контролером спецвиробів виробництва № 5 Шосткинського заводу ''Імпульс''; 14.02.2000 позивача переведено в цех № 11 підсобним робітником на цьому ж підприємстві; у період з 01.11.2000 до 15.01.2004 позивач працювала прибиральном виробничих приміщень виробництва № 5 Шосткинського заводу ''Імпульс''(з.б.а.с.10).
25.01.2023 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.8).
Позивач не погодився з вказаним рішенням відповідача, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
1. Щодо зарахування періодів до пільгового стажу позивача за Списком № 1.
Нормою ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
За статтею 56 Закону ''Про пенсійне забезпечення'' до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також період одержання допомоги по безробіттю.
Статтею 62 Закону про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Згідно з п.1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Тому необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи довідками виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відповідно до п.1 порядку, затвердженого постановою КМУ від 01.08.1992 № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Тому саме на адміністрацію підприємства, а не позивача, покладено обов`язок провести атестацію робочого місця.
Як вже зазначалось, в трудовій книжці позивача містяться записи за №№ 4-9, відповідно до яких: у період з 16.12.1996 до 13.02.2000 позивач працював контролером спецвиробів виробництва № 5 Шосткинського заводу ''Імпульс'', а у період з 01.11.2000 до 15.01.2004 - прибиральном виробничих приміщень виробництва № 5 Шосткинського заводу ''Імпульс''.
Суд звертає увагу, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць роботодавцем не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається саме на роботодавця, а не працівника. Контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі Держпраці, а не працівник.
Отже, на підставі записів у трудовій книжці періоди її роботи, з 15.12.1999 до 13.02.2000 та з 01.11.2000 до 25.07.2001 повиннні бути зараховані до пільгового стажу позивача за Списком № 1, оскільки позивач виконував роботи на виробництві вибухових речовин, які передбачені постановою КМУ.
2. Щодо умов для призначення пенсії за Списком № 1.
Приписами ст. 12 Закону про пенсійне забезпечення встановлено право виходу на пенсію за віком для чоловіків - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, і для жінок - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
В той же час, згідно з пунктом "а" ст. 13 цього Закону в редакції від 09.12.2012, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 2132-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Законом про внесення змін № 2132-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "а" ст. 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття жінками права на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 45 років до 50 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані неконституційними положення ст. 13, ч. 2 ст. 14 та пункти "б" - "г" ст. 54 Закону про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом № 2132-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції до внесення змін Законом № 2132-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, з урахуванням рішення Конституційного Суду, а саме норма п. "а" ст. 13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 для жінок після досягнення 45 років (за наявності загального 15 р., та пільгового стажу роботи 7 р. 6 м.) та право на пенсію зі зменшенням 55-річного пенсійного віку на 1 рік 4 місяці за кожен рік роботи за Списком № 1, у разі якщо стаж роботи за списком складає менше половини від передбаченого законом.
В той же час, діючі на час виникнення спірних правовідносин норми ст. 25 та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону про пенсійне страхування, встановлювали право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 для жінок після досягнення 50 років (за наявності загального 20 р., та пільгового стажу роботи 7 р. 6 м.) та право на пенсію зі зменшенням 60-річного пенсійного віку на 1 рік 4 місяці за кожен рік роботи за Списком № 1, у разі якщо стаж роботи за списком складає менше половини від передбаченого законом.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами статей 12, 13 Закону про пенсійне забезпечення та Закону про пенсійне страхування (ст. 25 та п. 1 ч. 2 ст. 114), а саме в частині пенсійного віку та віку набуття права на пенсію жінкам на пільгових умовах за Списком № 1. Перший із цих законів визначав пенсійний вік - 55 років та вік з якого особа матиме право на пенсію за Списком № 1 - 45 років, тоді як другий - у 60 та 50 років відповідно.
Суд зветає увагу, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.
Отже, при прийнятті рішення щодо визначення права позивача на пенсію за Списком № 1 застосуванню підлягають норми Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону про пенсійне страхування.
Судом встановлено, що відповідачем застосовано норми Закону про пенсійне страхування.
Натомість застосовуючи норми Закону про пенсійне забезпення, то позивач має право на пенсію за Списком № 1 з 25.01.2023 у 45 років, враховуючи наявність у позивача страхового стажу більше 20-ти років та пільгового за Списком № 1 - більше 7,5 років.
3. Щодо способу захисту порушеного права.
Враховуючи те, що при прийнятті рішення відповідач застосував норму, яка звужує право позивача на пенсійне забезпечення, то cпірне рішення від 02.02.2023 не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України. Тому таке рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Крім того, судом задовольняються вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати періоди з 15.12.1999 до 13.02.2000 та з 01.11.2000 до 25.07.2001 до пільгового стажу за Списком № 1.
Позивач, окрім іншого, просить суд зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 19.01.2023 на підставі п. ''а'' ст. 13 ЗУ ''Про пенсійне забезпечення''.
Суд звертає увагу, що в силу норми п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону про пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, або з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Враховуючи те, що позивачу на момент звернення із заявою 25.01.2023 виповнилося 45 років, а пенсійний вік для жінок в Україні встановлено 55 років, то позивач має право на пенсію за Сиском № 1 з моменту звернення - з 25.01.2023, а не з 19.01.2023, як помилково вважає позивач.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, врахування суб`єктом владних повноважень правової оцінки спірного питання, наданої судом у рішенні з адміністративної справи, є обов`язком такого суб`єкта при вирішенні питання, з якого звернувся позивач.
З урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
Вимоги зобов`язати призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі п. ''а'' ст. 13 ЗУ ''Про пенсійне забезпечення'', задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Суд звертає увагу, що відповідач, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, ще не приймав рішення, не зарахував позивачу деякі періоди до пільгового стажу за Списком № 1.
Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок неправомірної поведінки відповідача, суд, у відповідності до норми ч. 8 ст. 139 КАС України, стягує з відповідача судовий збір у повному обсязі в сумі 1073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
5. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - відмовити.
7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 05.12.2024.

Суддя А.І. Сидорук