Справа № 644/10587/24
Суддя: Паляничко Д. Г.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Паляничко Д. Г.
Провадження № 2-а/644/75/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Паляничко Д.Г. одноособово, дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, через систему «Електронний суд», звернувся ОСОБА_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 /позивач), в особі представника ОСОБА_2 , який діє на підставі ордеру серії АХ № 1223987 від 27.11.2024, з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ІНФОРМАЦІЯ_2 /відповідач) про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 228-1П від 23.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що 17.10.2024 близько 10 години ранку за адресою: АДРЕСА_3 його було затримано невідомими особами в балаклавах (близько 10 осіб), як в подальшому з`ясувалось працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 . У нього не перевірялися ні паспортні дані, ні військово-облікові дані, а було лише доставлено для проходження ВЛК. Після прибуття до 18 поліклініки, без складання будь-якої повістки його змушували пройти ВЛК. Позивач не відмовлявся від проходження ВЛК, а попросив повернути його телефон для того, щоб зв`язатися з родичами для можливості надання медичних документів, які б допомогли правильно встановити ступінь придатності його до військової служби. Через деякий час його привезли до ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_4 . Відносно нього фізичний і психологічний тиск продовжувались. Після прибуття його запитали, чому він відмовляється від проходження ВЛК, на що ОСОБА_1 пояснив, що готовий пройти ВЛК, але після можливості надання наявних медичних документів, щодо стану його здоров`я. У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 невідома особа почала складати на відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП, в якому зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 23.10.2024 об 11 годині 00 хвилин у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 в кабінеті № 20.

Одночасно із пред`явленням позову позивачем подано клопотання про поновлення порушеного строку на адміністративне оскарження постанови № 228-1П по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 23.10.2024. В обґрунтування клопотання позивач стверджує, що з постановою зміг ознайомитися лише 27.11.2024 після відкриття виконавчого провадження і отримання її через додаток Дія.

Дослідивши матеріали позову та додані до нього документи, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Заразом, право на звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 122 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Водночас ч. 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Частиною 6 ст. 161 КАС України встановлено обов`язок позивача у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби. Тобто, інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд зауважує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд вважає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.01.2023 по справі № 380/14985/21 зазначив, що «поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з позовом.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування».

З матеріалів справи вбачається , що про розгляд справи, який відбудеться 23.10.2024 об 11 год 00 хв, позивачу було відомо, оскільки його особистий підпис наявний у протоколі № 228-1 від 17.10.2024 свідчить про належне повідомлення про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за яким його притягують до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 обізнаний, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який в подальшому буде розглянуто, однак, про стан розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення не цікавився. З огляду на викладене, посилання позивача в обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до суду на те, що він дізнався про наявність оскаржуваної постанови 27.11.2024 після відкриття виконавчого провадження і отримання її через додаток Дія є неспроможним.

Також, суд звертає увагу на те, що з наданих позивачем документів вбачається, що постанову винесено 23.10.2024, а відкрито виконавче провадження 27.11.2024. Тобто період часу між винесенням оспорюваної постанови та відкриттям виконавчого провадження становить більше місяця.

Водночас, з цим позовом до суду позивач звернувся лише 02 грудня 2024 року, що свідчить про те, що позивач пропустив десятиденний строк на звернення до суду з позовом щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивачем до суду подано клопотання про поновлення пропущеного строку посилаючись на не обізнаність існування оскаржуваної постанови, але суд дійшов висновку про те, що підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущення строку звернення до адміністративного суду, є неповажними, а докази поважності причин його пропуску позивачем не надано.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (параграф 41).

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 380/2355/20 від 28 травня 2021 року.

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна Держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (пункт 44 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року «Osman v. the United Kingdom» («Осман проти Сполученого Королівства»), заява №23452/94 та пункт 54 рішення від 19 червня 2001 року «Kreuz v. Poland» («Круз проти Польщі»), заява №28249/95).

Частинами 2 та 3 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно із ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно надати суду докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку, що викладені в наданому до суду ОСОБА_1 клопотанні про поновлення строків, та/або подати до суду заяву про поновлення строку звернення з цим позовом із належним обґрунтуванням інших причин поважності пропуску такого строку та надати суду підтверджуючі зазначене докази, у зв`язку з чим відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України позовну заяву належить залишити без руху .

Керуючись ст. 2, 122, 123, 160,161, 286 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що він має право протягом 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали надати суду докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку, що викладені в наданому до суду ОСОБА_1 клопотанні про поновлення строків, та/або подати до суду заяву про поновлення строку звернення з цим позовом із належним обґрунтуванням інших причин поважності пропуску такого строку та надати суду підтверджуючі зазначене докази. Якщо підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя Д.Г. Паляничко