Справа № 160/10878/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати дії відповідача стосовно запровадження окремого порядку поновлення та виплати пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 11.08.2017 рік та за період з моменту зменшення пенсії позивача з суми 8426,89 гривень у травні 2021 року до 3051,57 гривень у жовтні 2023 року, не встановленого в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - протиправними;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 11.08.2017 рік з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст.42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії, за винятком сплачених сум, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з моменту протиправного зменшення розміру пенсії позивача, з суми 8426,89 гривень у травні 2021 року до 3051,57 гривень у жовтні 2023 року, по теперішній час з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивача, за винятком сплачених сум з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій та рішень протиправними, зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів.
Ухвалою суду від 07.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням по справі № 160/25418/21 зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області виплачувати пенсійні кошти Позивачу на визначений ним відповідний банківський рахунок.

Виконання рішення суду по справі № 160/16427/20 проведено способом макетної обробки, оскільки дані вносились на підставі зобов`язальної частини рішення суду не автоматизовано. Відповідно до зазначеного рішення суду поновленню підлягали нарахування пенсії з 2009 року

Отже, обчислення пенсії Позивача, проведене за рішенням по справі № 804/2830/18 з 2017 року, для забезпечення виконання рішення по справі № 160/16427/20, підлягало перегляду та відповідно застосуванню даних для обчислення розміру пенсії у відповідному 2009 році. Враховуючи викладене, внаслідок зловживання позивачем своїм правом на звернення до суду (оскільки судами двічі розглянуто та винесені різні за змістом рішення за одними тими самими позовними вимогами) - наявна ситуація, яка призвела до зменшення "базового розміру" для обчислення пенсії.

За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у справі №804/2830/18, позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме вирішено:

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 11 серпня 2017 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність;

у задоволені іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі №160/16427/20, позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме вирішено:

визнати протиправним та скасувати рішення Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, оформлене листом від 11.09.2017 №Б-183-5 «Про поновлення виплати пенсії»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити нарахування та здійснити виплату пенсійних виплат з 07.10.2009 по 11.08.2017 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

в іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі №160/25418/21, позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме вирішено:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладене у листі №19550-14698/М-01/8-0400/21 від 16.06.2021 року про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління «ПриватБанку»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсійні кошти ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 ;

в іншій частині позовних вимог відмовити.

Як встановлено з відповіді ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом №766/03-д від 24.04.2019, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 по справі №804/2830/18 ГУПФУ в Дніпропетровській області зобов`язано провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 11.08.2017 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. На виконання зазначеного рішення суду виплату пенсії поновлено з 11.08.2017. Доплату за минулий час проведено у грудні 2018 року.

28.07.2022 року представником позивача - ОСОБА_2 подано до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заяву, в якій просив виконати рішення суду від 13.01.2022 року у справі №160/25418/21 та надіслати копії документів, в т.ч. відповідні розпорядження, протоколи, розрахунки стосовно виконання судового рішення.

26.10.2022 року представником позивача - ОСОБА_2 повторно подано до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заяву, в якій просив виконати рішення суду від 13.01.2022 року у справі №160/25418/21 та надіслати копії документів, в т.ч. відповідні розпорядження, протоколи, розрахунки стосовно виконання судового рішення.

Листом від 09.12.2022 року №37375-27283/Б-01/8-0400/22 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області розглянуло заяву представника позивача від 26.10.2022 року та повідомило, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 року по справі №160/25418/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виплачувати пенсійні кошти ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 . На виконання рішення суду, ОСОБА_1 змінено спосіб виплати пенсії через відділення банківської установи АТ "ПриватБанк" номер поточного рахунку № НОМЕР_1 .

06.10.2023 року представником позивача - ОСОБА_2 подано до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заяву, в якій із посиланням на рішення суду від 09.07.2021 року у справі №160/16427/20 просив надати інформацію: дата з якої призначено пенсію, коефіцієнт страхового стажу, коефіцієнт заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для обчислення, перерахунку, індексації пенсії на поточний момент, поточний розмір пенсії для виплати, розрахунок компенсації втрати частини доходів.

Листом від 16.10.2023 року №0400-010304-8/162470 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області розглянуло заяву представника позивача від 06.10.2023 року та повідомило, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 по справі №160/16427/20, яке набрало законної сили 10.08.2021, було поновлено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 07.10.2009 по 11.08.2017. Нарахований борг за судовим рішенням за вказаний період було включено до відомості на виплату пенсій у вересні 2021 року. Підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів (пенсії) відсутні. Рішення суду виконано своєчасно в повному обсязі, затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів не відбулось. На сьогодні розмір пенсії заявника обчислено за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із загального страхового стажу 70 років 9 місяців 29 днів, у т.ч. пільговий стаж роботи за Списком №1 - 25 років. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу збільшеного на 1,35% - 0,85000. Заробітну плату розраховано за період роботи з 01.06.1980 по 31.05.1981. Індивідуальний коефіцієнт заробітку - 1,85732. Середньомісячний заробіток для розрахунку пенсії з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік складає 2224,90 грн. (1197,91 грн.*1,85732). Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 як працюючої особи, з 01.10.2023 становить 3051,57грн., де: 1891,17 грн. - розмір пенсії за віком (2224,90 грню*0,85000), 590,40 грн. - доплата за понаднормовий стаж 45 років (1312.00 грн.*0,45), 570,00 грн. - компенсаційна виплата особам, які досягли 80 річного віку.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п.9 ч.2 ст.129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Законом №1401-VIII від 02.06.2016р. Конституція України була доповнена ст.129-1, положення якої визначають, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані конституційні положення знайшли своє продовження у КАС України, а також у Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Так, ст.2, ч.2 ст.14 КАС України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. При цьому, у ст.370 КАС України додатково закріплено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV) визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення, перерахунку пенсій.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розгляд розраховувати пенсію позивача, оскільки прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача.

Призначення (перерахунок) і виплату пенсій здійснює Пенсійний фонд України через свої територіальні органи.

Оцінивши наявні у справі доводи та докази, суд виходить з наступного.

Згідно частин 1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наведеного вище та наявних у справі матеріалів, судом не встановлено запровадження окремого порядку поновлення та виплати пенсії позивача за період з 07.10.2009 по 11.08.2017.

Разом з тим, позивач, звертаючись з наведеними вище позовними вимогами, не погоджується розміром пенсії після набрання чинності рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 по справі № 160/16427/20 та з порядком його виконання в частині поновлення та виплати пенсії та фактично просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 по справі № 160/16427/20 шляхом:

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 11.08.2017 рік з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст.42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії, за винятком сплачених сум, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з моменту протиправного зменшення розміру пенсії позивача, з суми 8426,89 гривень у травні 2021 року до 3051,57 гривень у жовтні 2023 року, по теперішній час з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивача, за винятком сплачених сум з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Зазначене також підтверджується тим, що представником позивача у заявах до ПФУ ставились питання щодо виконання зазначених вище судових рішень. Суд, проаналізувавши предмет позову, дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 по справі № 160/16427/20, яке 10.08.2021 року набрало законної сили, та яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити нарахування та здійснити виплату пенсійних виплат з 07.10.2009 по 11.08.2017 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18), від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а (№ 11-1193апп18) та Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 520/11829/17, у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №295/13613/16-а.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку, визначеному ст. ст. 382, 383 КАС України (із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю.

Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст.ст.382, 383 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Крім того, згідно ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже процесуальним кодексом передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, ДНІПРОПЕТРОВСЬКА область, місто ДНІПРО, вулиця НАБЕРЕЖНА ПЕРЕМОГИ, будинок 26) про визнання протиправним дій та зобовязання вчинити певні дії , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова