Справа № 420/29058/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/29058/24
Перша інстанція: суддя Хурса О. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024р. про відмову у відкритті провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Одеській області щодо не виплати ОСОБА_1 обрахованої пенсії за період з 1.01.2018р. по 31.03.2019р. в сумі 24 344,4грн.;

- стягнути з ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість в належному розмірі пенсії в сумі 24 344,4грн.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 1.01.2018р. по час виплати заборгованості відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-ІІІ та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024р. відмовлено у відкритті провадження по справі.

Не погодившись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги та зміни ухвали суду в частині мотивів відмови, з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм процесуального права.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги фактично спрямовані на виконання іншого судового рішення (рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2023р. по справі №420/18237/22). Тобто, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання вищевказаних судових рішень. Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, однак неправильно застосував норми законодавства в частині мотивів відмови, виходячи з наступного.

Як вбачається із обставин справи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2023р. у справі №420/18237/22 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови 12.12.2022р. здійснити перерахунок та виплату пенсії з 1.01.2018р. ОСОБА_1 з урахуванням 100% виплати її підвищення.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 1.01.2018р. з урахуванням 100% суми її підвищення, визначеного станом на 1.03.2018р., з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні клопотання про звернення до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць - відмовлено.

Встановлено ГУ ПФУ в Одеській області місячний строк для подання звіту про виконання рішення суду з дня набрання законної сили рішенням суду у справі №420/18237/22.

Колегія суддів звертає увагу, що з аналізу наведених у позовній заяві доводів вбачається, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2023р. у справі №420/18237/22 йому було зроблено повторний розгляд його заяви на підставі чого здійсненний перерахунок основного розміру пенсії. За період з 1.01.2018р. по 31.03.2019р. утворилась заборгованість з виплати пенсії в розмірі 24 344,4грн., яка згідно повідомлення відповідача, буде виплачена після отримання відповідного ресурсу.

Відтак, вважаючи протиправною невиплату суми пенсії у розмірі 24 344,4грн., позивач звернувся до суду із даним позовом.

Тобто, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати відповідача виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2023р. у справі №420/18237/22.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.14, ч.1 ст.370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 5 ст.372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається ЗУ «Про виконавче провадження» від 2.06.2016р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст.11 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі №686/23317/13-а.

Згідно із ст.382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Судова колегія звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в такій справі.

Наведені спеціальні норми КАС України, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення, а тому виключається можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Апеляційний суд зауважує, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судового рішення у справі №420/18237/22 позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до ст.383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.02.2023р. у справі №260/1898/22, від 16.03.2023р. у справі №640/12697/21 та від 30.11.2023р. у справі №420/6135/22.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1); у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі (пункт 2).

Судова колегія зазначає, що спірні правовідносини мають бути вирішені в межах виконання рішення у справі №420/18237/22, а не окремого позову. Тому розгляд справи №420/29058/24 за правилами адміністративного судочинства неможливий, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, а не пункту 2 вказаної частини, як вказав суд першої інстанції. Тому ухвала суду підлягає зміні в частині підстав відмови у відкритті провадження, оскільки це не призвело до неправильного вирішення питання відкриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.11.2023р. у справі №420/6135/22, від 30.01.2024р. у справі №320/19014/23р. та від 30.01.2024р. у справі №640/20021/22.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у відкритті провадження у справі, а в решті - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 311, 312, 317, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024р. змінити в частині мотивів відмови у відкритті провадження у справі.

В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту отримання.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко