Справа № 520/9726/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 р. Справа № 520/9726/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 (суддя Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.09.24) по справі № 520/9726/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні соціальної допомоги у вигляді житлової субсидії на період з 01.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 соціальну допомогу у вигляді житлової субсидії на період з 01.05.2023 у відповідності до її фактичних доходів;

- стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що виділяються державою через Головне управління державної казначейської служби України в Харківські області на користь позивача у справі - ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 600 000,00 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № -2023-1 від 30.08.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на неопалювальний період з 01.05.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи не було враховано, що згідно п.25 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 214.10.1995 № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (далі Положення) у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих та/або задекларованих членів домогосподарства є меншим за кількість членів господарства, зареєстрованих та/або задекларованих у житловому приміщенні (будинку) соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово -комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих та або задекларованих за цією адресою членів господарства. Вказує, що згідно із даними ІКІС ПФУ ППВ ДСВ Пенсійним фондом України в Харківській області домогосподарству ОСОБА_2 проводилася виплата житлової субсидії мігрованої справи по т 30.04.2023. З 01.05.2023 стан справи ОСОБА_1 "Припинено" з повідомленням "Є член, що не проживає (уточнені дані)". Таким чином, позивачу була автоматично не подовжена субсидія на неопалювальний сезон 2023 року у зв`язку із наявністю у домогосподарстві членів сім`ї, що фактично не проживають.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач також оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підставі неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач звертає увагу, що через прийняття незаконного рішення з боку відповідача відбулося порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, що змусило її докласти додаткових зусиль для організації своєї звичайної життєдіяльності, для позивача настали негативні наслідки у виді втрати субсидії, у виді перенесення планового лікування та зверненням до лікарів щодо додаткового лікування, внаслідок чого вона понесла втрати немайнового характеру. Вказані обставини були встановлені в ході судового розгляду справи, однак вважає, що суд першої інстанції невмотивовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частин стягнення моральної шкоди. Таким чином, за результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1 600 000 грн. та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу та виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення в частині задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, в зв`язку з цим просить суд у задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовити, рішення суду першої інстанції в цій частині залишити без змін.

Відповідачі правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористалися.

Позивач та її представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги, просили скаргу задовольнити.

Відповідачі явку своїх представників у судове засідання суду апеляційної інстанції не забезпечили, був належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Представником відповідача - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримувала субсидію відповідно до Положення про Порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848.

Житлову субсидію з 01.05.2022 ОСОБА_1 було подовжено автоматично, що вбачається з листа Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 29.06.2022 № 10-29/1953/4-02/22. (а.с. 23)

У подальшому ОСОБА_1 дізналася, що з травня 2023 року їй припинено нарахування та виплату житлової субсидії на неопалювальний період 2023 року, після чого ініціювала проведення перевірки за адресою її місця проживання, за результатами якої Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради було складено акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 61 від 25.07.2023.

Позивач 04.08.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення їй житлової субсидії на неопалювальний період 2023 року з 01.05.2023 та подала до пенсійного органу декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, та акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи.

Листом від 29.08.2023 № 23648-26145/С-03/8-2000/23 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило, що ОСОБА_1 з травня 2023 року в автоматичному режимі не подовжено субсидію, оскільки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані за адресою, на яку оформлюється житлова субсидія. (а.с. 24)

Також, листом від 04.10.2023 № 2000-0212-8140350 ГУ ПФУ в Харківській області надало ОСОБА_1 рішення від 30.08.2023 № -2023-1, прийняте на підставі заяви ОСОБА_1 від 04.08.2023, про відмову в призначенні житлової субсидії з зазначенням підстави: наявна заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (а.с. 31)

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.11.2023 № 31115-34689/С-03/8-2000/23 на звернення позивача щодо підстав відмови в наданні субсидії, повідомлено, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні житлової субсидії з 01.08.2023, оскільки наявна заборгованість. Сукупна заборгованість по житлово-комунальним послугам за даними постачальників послуг становить 10 641,61 грн. (а.с. 29)

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні соціальної допомоги у вигляді житлової субсидії на період з 01.05.2023 протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

За наслідками перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" (далі за текстом - Закон № 1875-IV) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №1875-IV закріплений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок призначення та надання житлових субсидій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (далі - Положення №848) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Положення №848 визначено, що це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій: щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг, а саме: житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами; щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об`єднання), та витрат на комунальні послуги в такому будинку; житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива один раз на рік.

Відповідно до п. 4 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Пунктом 9 Положення № 848 встановлено, що призначення житлових субсидій здійснюється: до 30 листопада 2022 включно - структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення); починаючи з 1 грудня 2022 - органами Пенсійного фонду України.

Житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: уповноваженим органом отримано інформацію про наявність простроченої понад три місяці (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії (крім заборгованості за послугу з постачання та розподілу природного газу, що нарахована виконавцем комунальної послуги з посиланням на рішення суду щодо норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу та у зв`язку з приведенням об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, а також у разі, коли заборгованість виникла через те, що об`єднання, які є колективними споживачами (замовниками) усіх або частини житлово-комунальних послуг, та виконавці комунальних послуг не надали уповноваженим органам інформацію, необхідну для призначення та розрахунку розміру житлової субсидії, про співвласників багатоквартирного будинку/споживачів комунальних послуг). (підп.5 п.14 Порядку №848).

Відповідно до п. 22 Положення №848 житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства: які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку); які не зареєстровані (не задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому на підставі договору наймання (оренди) житла (далі - орендарі), за рішенням суду, або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, у разі, коли їм нараховується плата за житлово-комунальні послуги; які не зареєстровані (не задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому без укладеного договору наймання (оренди) житла, у разі, коли вони є внутрішньо переміщеними особами.

У випадках, передбачених абзацами третім і четвертим цього пункту, склад домогосподарства декларується заявником під час звернення за призначенням житлової субсидії з додаванням до заяви відповідних документів, що підтверджують проживання за фактичною адресою домогосподарства.

Житлова субсидія не може призначатися одночасно і за зареєстрованим місцем проживання особи, і за її задекларованим місцем проживання, і за місцем її фактичного проживання.

Житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані та/або задекларовані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають), крім осіб, які перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян. На осіб із складу домогосподарства розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване/задеклароване або фактичне місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які перебувають у полоні, що підтверджується відомостями та/або документами, наданими уповноваженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, державними реєстраторами, суб`єктами державної реєстрації, установами та організаціями в порядку та випадках, визначених законодавством, або вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду, або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти, або перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія (п.24 Порядку №848).

Відповідно до пункту 69 Положення №848 Житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.

Якщо до складу домогосподарства входить особа, яка має право на пільги з оплати житлово-комунальних послуг, субсидія призначається з місяця, що настає за місяцем, в якому нараховано пільги, але не раніше місяця подання заяви.

У разі подання заяви протягом двох місяців з початку опалювального (неопалювального) сезону житлова субсидія призначається з початку такого сезону, але не раніше дня виникнення права на її отримання (п.75 Порядку №848).

Після закінчення строку отримання житлової субсидії уповноважені органи самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, крім домогосподарств: у складі яких є особи, зазначені у підпункті 3 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, зазначених в абзацах шостому - одинадцятому підпункту 3 пункту 14 цього Положення); які отримують житлову субсидію за місцем фактичного проживання як внутрішньо переміщені особи; у складі яких є задекларовані особи; у складі яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих (задекларованих) осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб; які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; які орендують житлове приміщення для проживання і звертаються за житловою субсидією на оплату житлово-комунальних послуг (п.78 Положення №848).

Відповідно до п.79 Положення №848 уповноважені органи без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому цим Положенням, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення з використанням програмних засобів (в автоматичному режимі) про призначення, непризначення, відмову в призначенні житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктами 61, 62 цього Положення.

Домогосподарствам, зазначеним у пункті 78 цього Положення, призначення житлової субсидії на наступний строк здійснюється після подання нових заяви та декларації. (п. 80 Положення №848).

У разі отримання інформації про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги та/або внесків/платежів об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, що відповідає вимогам, визначеним у підпункті 5 пункту 14 цього Положення, житлова субсидія на наступний період не призначається, про що уповноважений орган інформує громадянина у порядку, визначеному пунктом 62 цього Положення, або відповідна інформація зазначається у платіжному документі (п.81 Положення №848).

Згідно з п.82 Положення №848 якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний період громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку, житлова субсидія призначається з початку такого періоду.

Зазначений строк продовжується на час хвороби заявника, що підтверджується документально.

Якщо громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку в строк понад два місяці з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний період, житлова субсидія в такому разі призначається з місяця подання нових заяви і декларації. (п. 83 Положення №848).

Таким чином, держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг, на умовах та у порядку, визначеному Положенням №848. В свою чергу на громадян, яким призначено субсидію, покладається обов`язок щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. Громадяни, які вже отримали субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг мають право її отримати на наступний період за умови відсутності простроченої заборгованості понад два місяці за отримані житлово-комунальні послуги. При цьому, законодавцем визначено можливість призначення субсидії з дати закінчення дії попередньої субсидії, у разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний сезон громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію.

Згідно пункту 119 Положення № 848 за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли: домогосподарству припинено надання житлово-комунальної послуги (послуг); громадянин не виконує зобов`язання за договором про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг; у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії; громадянин не повідомив уповноваженому органу про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення; настали умови, у тому числі під час отримання житлової субсидії, зазначені у підпунктах 2, 4, 8-10 пункту 14 цього Положення, виявлені, зокрема, на підставі рекомендацій Мінфіну, отриманих відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат; плата за житлово-комунальні послуги, витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги або витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку відповідно до договору, нормативно-правового або розпорядчого акта здійснюються третьою особою за її рахунок або виконавчим органом за рахунок коштів місцевого бюджету.

З наведених вище норм вбачається, що для відмови у призначенні субсидії або скасування раніше призначеної субсидії достатньо наявності простроченої понад три місяці (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії.

При цьому, Положенням №848 не зобов`язано органи, що призначають субсидії, перевіряти достовірність відомостей про наявність боргу, вказаних у поданні комунальних підприємств. У розумінні Положення №848 сам факт надходження такого подання до органу, який призначає субсидії, є підставою для скасування субсидії або відмови у її призначенні.

Разом із тим, отримувачу субсидії приписами Положення №848 надано можливість підтвердити відсутність боргу шляхом надання відповідних платіжних документів або документів на підтвердження виникнення виняткових випадків, пов`язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.08.2023 № -2023-1 позивачу було відмовлено в призначенні субсидії виключно з підстав наявності боргу.

Тобто, в даному конкретному випадку наявність у споживача простроченої понад три місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, стала підставою для непризначення житлової субсидії.

Суд зазначає, що відповідно до п.62 Положення №848 разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії уповноважений орган повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому уповноважений орган інформує заявника про прийняте рішення в паперовій формі з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення або через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України або Портал Дія.

Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо того, що ГУ ПФУ в Харківській області протягом трьох календарних днів проінформував ОСОБА_1 про відмову в призначенні їй житлової субсидії на неопалювальний період 2023 року.

За приписами п.82 Положення №848, якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний період громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку, житлова субсидія призначається з початку такого періоду. Зазначений строк продовжується на час хвороби заявника, що підтверджується документально.

Судом першої інстанції враховано, що за приписами п. 78 Положення № 848 позивачу субсидія автоматично не призначалася та позивач звернулася з заявою про призначення їй субсидії пізніше двохмісячного строку, передбаченого в п. 82 Положення № 848.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач раніше отримувала субсидію відповідно до Положення про Порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 та з 01.05.2022 ОСОБА_1 було подовжено житлову субсидію автоматично, що вбачається з листа Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 29.06.2022 № 10-29/1953/4-02/22. (а.с. 23)

Тобто, позивач, сподіваючись на автоматичне подовження з 01.05.2023 призначеної їй субсидії на неопалювальний період та за відсутності відомостей, повідомлень від відповідача щодо припинення виплати їй субсидії, не знала про порушення свого права.

Про те, що ОСОБА_1 не була автоматично подовжена субсидія на неопалювальний сезон 2023 року позивача повідомлено не було, принаймні, доказів повідомлення позивача матеріали справи не містять.

Так, позивач, дізнавшись про порушення свого права (припинення виплати житлової субсидії на неопалювальний період 2023 року), одразу почала вчиняти дії для відновлення виплати їй субсидії, а саме: ініціювала проведення перевірки за адресою її проживання, за результатом якої було складено акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 61 від 25.07.2023, звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про призначення субсидії на неопалювальний період 2023 року та подала відповідні документи в межах двомісячного строку після того, як дізналася про непризначення їй субсидії на неопалювальний сезон 2023 року в автоматичному режимі.

Також, матеріалами справи підтверджено, що рішення від 30.08.2023 № -2023-1 про відмову в призначенні житлової субсидії відповідач направив позивачу разом з листом від 04.10.2023 № 2000-0212-8/140350 у відповідь на її усне звернення на прийомі 04.08.2023.

Позивач зазначила, що лист від ГУ ПФУ в Харківській області вона отримала 13.10.2023. Відповідачем дані твердження спростовані не були.

Пунктом 24 Положення №848 передбачено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані та/або задекларовані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване/задеклароване або фактичне місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які перебувають у полоні, що підтверджується відомостями та/або документами, наданими уповноваженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, державними реєстраторами, суб`єктами державної реєстрації, установами та організаціями в порядку та випадках, визначених законодавством, або вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду, або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

Як встановлено з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач при зверненні до відповідача з заявою про призначення субсидії з 01.05.2023 надавала акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання № 61 від 25.07.2023, складеного Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживає одна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпідставним є посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про наявність у позивача заборгованості, оскільки така заборгованість по сплаті комунальних послуг не є узгодженою та на дату прийняття рішення про відмову в призначенні субсидії не мала враховуватися відповідачем до уваги через те, що в провадженні Київського районного суду м. Полтави на даний час перебуває цивільна справа №644/9331/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", в рамках якої оскаржується заборгованість за споживання гарячої води та теплопостачання в загальному розмірі 30 882 грн. Провадження в даній справі було відкрито ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.10.2021.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач прийняв необґрунтоване рішення №-2023-1 від 30.08.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії, не дослідивши всіх обставин та не взявши до уваги документи, надані позивачем, без дотримання принципу обґрунтованості та пропорційності.

Колегія суддів не приймає до уваги та вважає безпідставними доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відсутність підстав для отримання позивачем житлової субсидії у зв`язку із наявністю у домогосподарстві членів сім`ї, що фактично не проживають, оскільки рішенням відповідача №-2023-1 від 30.08.2023 позивачу було відмовлено виключно з підстав наявності боргу.

Отже, встановивши те, що у спірних відносинах мало місце порушення прав позивачки, суд першої інстанції обґрунтовано скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №-2023-1 від 30.08.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії та зобов`язав відповідача призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на неопалювальний період з 01.05.2023.

Колегія суддів також вважає правильним рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що виділяються державою через Головне управління державної казначейської служби України в Харківські області на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1 600 000,00 гривень, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України (ЦК України) визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставинами справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, то насамперед треба звернути увагу на те, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Крім того, статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 73, 74 КАС України надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Однак, позивачем таких доказів суду не надано.

Виходячи з доводів скаржника, колегія суддів вважає їх недостатніми та позивачем не доведено наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Такі висновки суду першої та апеляційної інстанції відповідають позиції Верховного Суду з питань стягнення моральної шкоди, що знайшло своє відображення у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 07 лютого 2023 року по справі № 823/2108/18.

За таких підстав, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 по справі № 520/9726/24 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло
Постанова складена в повному обсязі 06.12.24.