Справа № 644/10174/24
Суддя: Маркосян М. В.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Маркосян М. В.
Провадження № 2-а/644/69/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2024 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Маркосян М.В.,

за участю секретаря судових засідань Лєпілової В.В.,

розглянувши в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 248-1п від 11.11.2024 р., винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем винесена оскаржувана Постанова, згідно якою визначено, що 30.10.2024 року об 19 год. 00 хв. було встановлено факт порушення правил військового обліку громадянином ОСОБА_1 . Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», № 470/2024 від 23.07.2024 «Про продовження строку загальної мобілізації» представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 військовозобов`язаному ОСОБА_1 30.10.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , була вручена повістка № 970 на проходження медичного огляду (ВЛК) з метою встановлення ступеня придатності для проходження військової служби. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (ВЛК) та від отримання повістки та ставити свій особистий підпис про отримання повістки, про що складено відповідний акт. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зазначає, що ОСОБА_1 30.10.2024 р. близько 16:30 год. був незаконно затриманий та примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 покинув лише 31.10.2024 р. близько 11:00 год. Весь цей час він незаконно утримувався працівниками РТЦК, які здійснювали на нього психологічний тиск. 30.10.2024 р. працівники РТЦК під психологічним тиском примушували ОСОБА_1 , в порушення норм закону, отримати повістку для проходження ВЛК та пройти ВЛК негайно. 31 жовтня 2024 р., після проведеної ночі в приміщенні РТЦК, близько 10:30 год. ОСОБА_1 вручили повістку з необхідністю з`явитися до ВЛК 04.11.2024 р. о 08:30 год. 04.11.2024 позивач не зміг пройти ВЛК оскільки позивача було викликано повісткою до старшого слідчого СВ ГУНП у Дніпропетровській області у м. Дніпро в якості свідка по кримінальному провадженню для проведення слідчого експерименту і допиту, вважає причину непроходження ВЛК ОСОБА_1 поважною, крім того посилається на те, що в порушення вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 р. № 402, ОСОБА_1 разом з повісткою не було вручено саме направлення на проходження ВЛК та форму 13, не враховано відсутність у ОСОБА_1 на момент його незаконного затримання його медичних документів, а також строки вручення повісток. На момент ознайомлення з матеріалами адміністративного провадження 04.11.2024 р. цих документів в матеріалах не було, що свідчить про те, що вони, навіть, не оформлялись і протокол складено виключно формально, При цьому, у військовому квитку, який був при ОСОБА_1 , є відмітка про проходження ОСОБА_1 . ВЛК 13 квітня 2023 року з печаткою ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також зазначає, що при складенні оскаржуваної постанови було порушено право позивача на захист.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд постанову у справі про адміністративне правопорушення №248-1 від 11.11.2024, складену відносно позивача скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, розподіливши судові витрати.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

28.11.2024 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяв, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Зазначає, що ОСОБА_1 в присутності свідків стрільця ОСОБА_3 та оператора мобілізаційного відділення ОСОБА_4 від отримання повістки про явку до військово- лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 на 19 годину 00 хвилин 30.10.2024 відмовився, про що було складено акт від 30.10.2024 р. Також, ОСОБА_1 власноруч написав заяву про відмову в проходженні ВЛК. Вважає доводи представника ОСОБА_1 щодо завчасного направлення повістки помилковими, оскільки ця норма стосується поштового відправлення повісток, а не вручення їх особисто. Зазначає, що ОСОБА_1 31.10.2024 було вручено повістку на ВЛК №995 з метою проходження медичного огляду з явкою на 8 годину 30 хвилин 04.11.2024. Повістку позивач отримав, але ставити свій підпис відмовився, про що було складено акт від 31.10.2024 р. 04.11.2024 р. від представника позивача -адвоката Дьоміної М.В. надійшов лист про поважність причин неприбуття за викликом на 04.11.2024 о 08 годині 30 хвилин для проходження ВЛК, та неможливість прибути на розгляд справи о 12 годині 00 хвилин 04.11.2024 р. Вважає причину неприбуття позивача для проходження ВЛК неповажною та посилається на те, що у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Станом на 28.11.2024 позивач не з`явився по овістці для проходження ВЛК, всупереч вимогам п.24 ПКМУ №560. Даний факт, на думку представника відповідача свідчить про навмисне ухилення від проходження призову на військову службу за мобілізацією шляхом ухилення від медичного огляду.

03.12.2024 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій зазначає про незаконні дії РТЦК при затриманні ОСОБА_1 та про те, що саме незаконні дії представників РТЦК, відсутність медичних документів та порушення порядку вручення повістки стали причиною відмови позивача від проходження ВЛК.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

30.10.2024 року оператором мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 був складений протокол №248-1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 статті 210-1 Кодексом України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 30.10.2024 ОСОБА_1 була вручена повістка №970 на проходження медичного огляду (ВЛК) з метою встановлення ступеня придатності до військової служби, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК та від отримання повістки. Зазначені обставини не заперечуються ані позивачем, ані відповідачем. У протоколі зазначено: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Також до протоколу від 30.10.2024 р. №248-1 долучено повістку на ВЛК №970, акт відмови від 30.10.2024 та заява ОСОБА_1 від 30.10.2024 про відмову в проходженні ВЛК. Як вбачається із зазначеного протоколу, ОСОБА_1 було роз`яснено ст.63 Конституції України та його права, передбачені ст. 268 КпАП, в тому числі і право на допомогу адвоката при розгляді справи.

Також, ОСОБА_1 31.10.2024 було вручено повістку на ВЛК №995 з метою проходження медичного огляду з явкою на 8 годину 30 хвилин 04.11.2024. Отримання повістки №995 не заперечується позивачем.

11.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 була розглянута справа про адміністративне правопорушення, в якій вказано, що «30.10.2024 року об 19 год. 00 хв. було встановлено факт порушення правил військового обліку громадянином ОСОБА_1 . Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», № 470/2024 від 23.07.2024 «Про продовження строку загальної мобілізації» представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 військовозобов`язаному ОСОБА_1 30.10.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , була вручена повістка № 970 на проходження медичного огляду (ВЛК) з метою встановлення ступеня придатності для проходження військової служби. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (ВЛК) та від отримання повістки та ставити свій особистий підпис про отримання повістки, про що складено відповідний акт. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Також, зазначеною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Судом встановлено, що 17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 "Про часткову мобілізацію" в Україні діє особливий період.

Указом Президента України № 64/2022введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

У зв`язку із цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено проведення загальної мобілізації (далі Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 3 ст.210-1КУпАП передбачена відповідальність саме за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Положеннями ч. 9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаний та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.

Згідно ст. 3 зазначеного Порядку для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Виходячи з матеріалів справи та враховуючи викладене встановлено, що позивач є військовозобов`язаним.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково в період після закінчення воєнних дій.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП).

Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Відповідно до п.6.2 розділу VI Положення на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз.4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Аналізуючи вищенаведені норми, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Тим самим Положенням передбачено, що у разі мобілізаційних заходів постанова ВЛК дійсна протягом 12 місяців, тобто військовозобов`язаний може бути викликаний для проходження ВЛК через 12 місяців.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач написав власноруч відмову від проходження ВЛК, мотивуючи тим, що в нього відсутні медичні документи та його незаконним затриманням. Проте, з часу винесення протоколу (30.10.2024) до дати складання оскаржуваної постанови (11.11.2024) позивач, на думку суду, мав змогу прийти принести всі необхідні медичні документи, пройти ВЛК.

Вказана обставина позивачем будь-якими доказами не спростована. Щодо неможливості проходження ВЛК позивачем 04.11.2024 суд вважає доводи позивача неспроможними, оскільки будь-яких доказів участі позивача у слідчих діях не надано в матеріали справи, повістка, яка міститься в матеріалах справи є викликом до органу досудового розслідування, а не доказом того, що позивач за цим викликом з`явився і тому не зміг пройти ВЛК 04.11.2024 року.

Щодо порушення порядку направлення повістки, суд не погоджується з думкою представника позивача, оскільки несвоєчасність направлення повістки могла б бути підставою для звільнення від відповідальності у випадку, якщо б особа, яка притягається до відповідальності не отримала б її, в зв`язку із несвоєчасним направленням, але повістка фактично була вручена ОСОБА_1 до моменту проходження ВЛК, що позивачем не заперечується.

Згідно з абз.3 п.3.4 розділу 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

З цього слідує, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного.

У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню в зв`язку із незаконним триманням ОСОБА_1 в ТЦК протягом 30.10.2024. Дійсно, у випадку незаконного тримання особи, позивач та його представник мають підстави для оскарження дій представників та посадових осіб ТЦК у порядку, який передбачений нормами КАС України, або шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення за нормами Кримінального процесуального кодексу України за наявності певних підстав. Однак, можливі неправомірні дії певних осіб, також, не виключають відповідальність призовника, військовозобов`язаного, резервіста за порушення правил військового обліку.

Оцінюючи доводи позивача з приводу порушення процедури розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом із тим, при складанні протоколу щодо позивача останнього повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, роз`яснено його права та обов`язки, а тому його неявка у день винесення постанови не перешкоджала розгляду справи, також позивачу було роз`яснено про право на отримання правничої допомоги, яким він скористався з огляду на обставини, які зазначені у позові.

Відтак, відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача за відсутності позивача та за результатом такого розгляду прийняв законну та обґрунтовану постанову № 248-1 від 11.11.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також, ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи. За такого, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими, в той час як відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи. Отже, в задоволенні позову необхідно відмовити.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ),

відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_6 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ),

відповідач 2: ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_4 ).

Повний текст рішення складено 09.12.2024.

Суддя Марина МАРКОСЯН