Справа № 240/20714/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/20714/24

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, в якій позивачка просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати коштів, передбачених статтею 37 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон 796-XII) у розмірі, що дорівнює 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року з 25 квітня 2024 року та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату вказаних коштів.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що проживає в селі Черепин Коростенського району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Вважає, що після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 має право на щомісячне отримання грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796-XII.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками вручено відповідачу 11 листопада 2024 року, що підтверджується доказами в матеріалах справи (корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 066).

У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не подав, про причини суд не повідомив, жодних клопотань не заявив.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області та проживає у селі Черепин Коростенського району Житомирської області (Витяг з Реєстру територіальної громади від 05 червня 2023 року, довідка про фактичне проживання особи від 14 листопада 2024 року № 3342, акт про фактичне проживання особи від 14 листопада 2024 року), яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.

До 01 січня 2015 року позивачка отримувала щомісячне отримання грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796-XII.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 17 липня 2018 року №6-р/2018 відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась позивачці щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачена статтею 37 Закону № 796-XII.

Листом від 25 вересня 2024 року № 07/09-10/595-Л Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області повідомило позивачку про відсутність підстав для нарахування виплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої статтею 37 Закону № 796-XII, у зв`язку з непроведенням фінансування виплати вказаної допомоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до статті 37 Закону № 796-XII (в редакції Закону від 09 липня 2007 року) громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 7 пункту 4 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 №76-VIII стаття 37 Закону № 796-XII була виключена.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 такі зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

В Додатку 1 до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, населений пункт (с. Черепин), в якому проживає позивачка, зазначений як населений пункт, жителям якого виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства як у зоні гарантованого добровільного відселення.

Ця адміністративна справа є типовою щодо зразкової справа № 240/4946/18 (номер провадження Пз/9901/56/18), а відповідно до частини третьої статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

У рішенні від 21 січня 2019 року у зразковій справі № 240/4946/18 Верховний Суд зробив правовий висновок, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 та статті 37 Закону № 796-XI громадяни, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, мають право на нарахування та виплату з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону № 76-VІІІ, щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796-XI в розмірі, що дорівнює 40 % від мінімальної заробітної плати встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

У цьому ж рішенні Верховний Суд визнав необґрунтованими посилання відповідача на відсутність коштів на проведення соціальних виплат у зв`язку з незапланованістю видатків за цією бюджетною програмою вказавши на те, що така бездіяльність відповідача порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти своїм майном, оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, тому органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Суд зауважив на тому, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (Рішення Європейського суду у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року).

У постанові від 11 грудня 2019 року у цій же зразковій справі Велика Палата Верховного Суду, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині обчислення розміру щомісячної грошової допомоги, резюмувала, що з набранням чинності Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (надалі - № 1774-VІІІ), яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону № 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду у зразковій справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачці щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої статтею 37 Закону № 796-XII.

Як вже йшлося, згідно з усталеною позицією ЄСПЛ (зокрема, у справі "Сук проти України", пункт 24 Рішення від 10 червня 2011 року), про що також зауважував і Верховний Суд ухвалюючи рішення у зразковій справі № 240/4946/18, відсутність бюджетного призначення коштів не може бути правовою підставою для невиконання зобов`язань, вимога щодо виплати яких ґрунтувалась на чіткому положенні національного законодавства.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин цієї справи, ефективним способом захисту порушеного права позивачки суд уважає зобов`язання відповідача провести з 25 квітня 2024 року нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги відповідно до статті 37 Закону № 796-XII у розмірі 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами частини першої статті 139 КАС України сплачений позивачкою судовий збір у сумі 1211,20 грн підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (оригінал квитанції від 23 жовтня 2024 року про сплату судового збору у сумі 1211,20 грн в матеріалах справи).

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (вул. Івана Франка, 5, м. Коростень, Житомирська область, 11500, ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 25 квітня 2024 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 25 квітня 2024 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі, що дорівнює 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

04.12.24