Справа № 363/6133/24
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

09.12.24 363/6133/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участі секретаря судового засідання Ходасевич Д.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, надісланим на адресу суду засобами поштового зв`язку, в якому просив:

- поновити йому строк для оскарження постанови від 27.09.2024 року за №907 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП;

- скасувати постанову за №907 від 27.09.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка була складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на ОСОБА_1 та закрити провадження.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06.11.2024 року у поштовій скринці за місцем свого проживання він виявив повідомлення від АТ «Укрпошта» про надходження на його адресу листа від ІНФОРМАЦІЯ_2 . В конверті була постанова від 27.09.2024 року за №907 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, винесена стосовно позивача, якою його визнано винним за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладене стягнення у виді штрафу. Позивач вважає цю постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки порушено процедуру розгляду справи, розгляд справи здійснено відповідачем за відсутності протоколу про адміністративне правопорушення. Так, дійсно відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративного правопорушення, в тому числі і за ст. 210 КУпАП, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик, будучи належним чином повідомленою та за наявності у відповідача відповідних документів про отримання особою виклику. Позивачем жодного разу не було допущено неприбуття та/або невчасного прибуття до відповідача, оскільки виклики відповідачем на адресу позивача не направлялися. Позивач на адресу відповідача двічі спрямовував запити, серед яких просив надати належним чином засвідчену копію протоколу, складеного відносно нього, а у випадку його не складання пояснення щодо причин та правових підстав, відповіді так і не отримав. Крім того, відповідач протиправно, в порушення вимог ст. 268 КУпАП здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності позивача, не сповіщаючи його про місце та час розгляду справи. Жодних повідомлень від відповідача позивач не отримував, а відтак був позбавлений можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Також, оскаржувана позивачем постанова винесена відповідачем 27.09.2024 року, датою її відправки відповідачем на адресу позивача є 14.10.2024 рік, тобто відповідач, в порушення вимог ст. 285 КУпАП та Інструкції, вислав постанову не через три дні, а через 17 днів після її винесення, тобто після спливу встановленого ст. 289 КУпАП десятиденного строку на її оскарження. Не погоджується позивач і з тим, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки зі змісту постанови неможливо встановити, яку конкретно норму права було порушено позивачем та відповідно в чому полягає протиправність його дій/бездіяльності та склад правопорушення. З огляду на приписи ст. 58 Конституції України не оновлення військовозобов`язаними своїх даних упродовж 60 днів з дня набрання чинності Указом за №65/2022 до 26.04.2022 року, не може важатися порушенням вимог аб. 4 п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку. Позивач вважає, що на момент розгляду відповідачем порушеної відносно позивача справи, у відповідача не було і не могло бути належних і допустимих доказів, на підтвердження самої події правопорушення.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.11.2024 року заявапозивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом була задоволена, визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з вимогами про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та поновлено пропущений строк. Відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови від 27.09.2024 року №907 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з урахуванням особливостей визначених ст. ст. 268-272, 286 КАС України на 09.12.2024 року на 15 год. 30 хв. в приміщенні Вишгородського районного суду Київської області. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Крім того, зазначеною ухвалою витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином засвідчені копії:

- матеріалів справи про адміністративне правопорушення (у т. ч. титульного аркушу цієї справи та опису документів, що у ній міститься), за результатами розгляду якої було винесено постанову від 27.09.2024 року №907 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП;

- протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також документів, що підтверджують наявність у особи, яка склала протокол, повноважень на складання такого та факту ознайомлення ОСОБА_1 із вказаним протоколом;

- у випадку якщо відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 210 КУпАП не складався документів, що підтверджують наявність правових підстав для не складання такого протоколу;

- документів, що підтверджують факт інформування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про дату, місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого було винесено постанову від 27.09.2024 року за №907.

Витребувані докази необхідно було надати суду до 09.12.2024 року включно, вказану ухвалу суду відповідач отримав 29.11.2024 року.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасники справи мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

09.12.2024 року від представника позивача до суду спрямоване клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів та заява, в якій представник позивача просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, вимоги позову підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не прибув, жодних заяв чи клопотань від нього до суду теж не спрямовано, вимоги ухвали суду від 29.11.2024 року не виконані, причини невиконання суду невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного:

Як вбачається з копії паспорту за № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народився в с. Сукачі Іванківського району Київської області.

27.09.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 та виніс постанову, якою на останнього накладено штраф у сумі 17 000 грн., оскільки він не оновив військово-облікові дані у встановленому законом порядку, чим порушив правила військового обліку, а саме під. 3 п. 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджені Постановою КМУ за №1487 від 30.12.2022 року, вчинив правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

30.10.2024 року та 14.11.2024 року позивач по справі звертався до відповідача з вимогою надати йому інформацію щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, на що отримав 18.11.2024 року відповідь про те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності тому, що 27.09.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено, що він не оновив військово-облікові дані у встановленому законом порядку.

Так, ст. 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того з ч. 1 ст. 5 КАС України випливає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист в тому числі і шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року за №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ за №921 від 07.12.2016 року (далі - Порядок).

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, положення ст. 210 КУпАП, в редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 року, було передбачено відповідальність за: 1) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, що тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09.05.2024 року, який набрав чинності 19 травня 2024 року, внесено зміни до ст. 210 КУпАП.

Так, з 19 травня 2024 року ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за 1) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 3) вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Окрім того, у примітці вказано, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління. Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил. Суб`єктом правопорушення може бути призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, відповідно до ст. 235 КУпАП - розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, згідно вимог ст. 7 КУпАП - ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП - завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП наголошує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Стаття 258 КУпАП передбачає випадки, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, так згідно ч. 5 цієї статті - протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених в тому числі і ст. 210 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 ст. 277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Таким чином, обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не надав суду ані протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно позивача, ані доказів того, що протокол не складався оскільки позивач не з`явилася без поважних причин або не повідомив причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце виклику, та наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, підтвердних документів про отримання особою виклику.

А відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем не повідомлено позивача про час та місце розгляду справи відносно нього, тобто позивача позбавлено права на захист. Крім того, відповідачем в постанові не наведеного жодного доказу, який би підтверджував факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП.

Таким чином, відповідач, ухвалюючи оскаржувану позивачем постанову, жодних із зазначених обставин не врахував та не обґрунтував суду правомірність оскаржуваної постанови.

Так, з 19.05.2024 року Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі за №513/899/16-а.

Зі змісту позовної заяви та копії оскаржуваної постанови вбачається, що відносно позивача 27.09.2024 року винесена постанова за №907, якою на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., оскільки він не оновив військово-облікові дані у встановленому законом порядку, чим порушив правила військового обліку, а саме під. 3 п. 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджені Постановою КМУ за №1487 від 30.12.2022 року, відповідно скоїв правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Стаття 210 КупАП як вже зазначалося вище, передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, є банкетною нормою, а відтак відповідачем, при винесенні постанови, необхідно було чітко зазначити вимоги якого нормативно-правового акту було порушено позивачем.

Відповідач в оскаржувані постанові зазначив, що позивачем порушено підп. 3 п. 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ за №1487 від 30.12.2022 р, але таке посилання є некоректним, оскільки Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів є Додатком 2 до Порядку організації ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ за №1487 від 30.12.2022 р,

Так, згідно підп. 3 п. 10-1 (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року Правила військового обліку військовозобов`язаних, призовників та резервістів зазначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, на переконання суду, є недоведеним.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності винесення рішення та накладення стягнення покладається саме на відповідача і саме відповідач має долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили обставини на які він посилається при прийнятті оскаржуваного рішення. Відповідачем будь-яких допустимих доказів щодо правомірності винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано, будь-які докази, що підтверджують його винність у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У рішенні від 22.12.2010 року за №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі за №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимим доказами винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст.19, 65 Конституції України, ст. ст.1, 7, 9, 14, 23, 24, 27, 210 ч.3, 235, 245, 247, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст.5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову за №907 від 27.09.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Головуюча суддя О.П. Дьоміна