Справа № 174/1369/24
Суддя: Ілюшик І. А.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 174/1369/24
п/с № 2-а/174/10/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Троцько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вільногірську Дніпропетровської області, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Точилін М.В., звернувся до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3352775 від 27.10.2024, винесену поліцейським ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капралом поліції Івчанським Д.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та закрити провадження у даній справі.

В обґрунтування позову зазначає, що 27.10.2024 року поліцейським ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капралом поліції Івчанським Д.С. була винесена оскаржувана постанова. У постанові стверджується, що 27.10.2024 року об 11:57:48 в м. Вільногірськ, вул. Центральна 67, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішоходного переходу, чим порушив правила дорожнього руху, чим порушив п. 15.9 г ПДР порушення заборони зупинки на пішохідних переходах.

ОСОБА_1 категорично не погоджується з такою постановою, вважає, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП не вчиняв, оскільки не порушував правила зупинки, а у поліцейських були відсутні будь-які докази вчинення ним відповідного правопорушення, а отже, відповідна постанова є незаконною та необґрунтованою.

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженню з викликом сторін.

13.11.2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що постанова серії ЕНА № 3352775 від 27.10.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП є законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства, у діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити в повному обсязі. До відзиву долучена копія оскаржуваної постанови. Відзив сформовано у підсистемі «Електронний суд».

14.11.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 через «Електронний суд» надано до суду для залучення до справи в якості доказів файли з відеозаписом, які підтверджують адміністративне правопорушення, скоєне ОСОБА_1

18.11.2024 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій він наполягав на вимогах, ідентичних вимогам адміністративного позову, наданого до суду в інтересах ОСОБА_1 , а також зазначив, що в якості доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем надано відеозаписи з нагрудних боді-камер поліцейських. Водночас такі відеозаписи не є належними та допустимими доказами та не можуть братися судом до уваги при розгляді даної справи, враховуючи правові висновки Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17. Беручу до уваги вищевикладене, враховуючи відсутність в оскаржуваній постанові по спраі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, не заповнення графи оскаржуваної постанови «до постанови додаються», відповідні відеозаписи не можуть братися судом до уваги під час розгляду даної справи. Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП матеріали справи не мають. Окрім цього, до примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення. В даному випадку разом з відзивом відеозаписи не містять фактичних даних, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та допустив порушення правил зупинки, а саме п. 15.9 г ПДР. Водночас з оскаржуваної постанови вбачається, що транспортний засіб HYUNDAI KONA AE 0770 YA не належить ОСОБА_1 , а належить третій особі ОСОБА_4 . ОСОБА_1 лише виконував прохання власника забрати транспортний засіб, який вже знаходився у відповідному місці. Вищезазначене свідчить про відсутність в даному випадку обов`язкового елемента складу адміністративного правопорушення як суб`єкт правопорушення. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги просили задовольнити повністю.

Представник відповідача в судові засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, просила у відзиві розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Вивчивши та дослідивши письмові докази у справі, оглянувши наданий представником відповідача відеозапис, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.10.2024 поліцейським ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капралом поліції Івчинським Д.С. була винесена постанова ЕНА № 2775 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Постанова мотивована тим, що 27.10.2024 об 11:57:48 год. ОСОБА_1 в м. Вільногірськ, вул. Центральна, 67 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 г ПДР порушення заборони зупинки на пішохідних переходах (а.с. 7).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.9. ПДР України, передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки.

За положеннями п.15.9 г ПДР зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

За положеннями п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 5 та 6 розділу ІV вказаної Інструкції передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст. 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (ст. 285 КУпАП). У випадках, передбачених ст. 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (ст. 285 КУпАП). Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При дослідженні судом оскаржуваної постанови встановлено, що вона винесена на місці події в електронній формі у вигляді стрічки. При цьому, оскаржувана постанова не містить відомостей про те, яким чином було зафіксоване правопорушення, яким технічним засобом здійснено фото або відеозапис фіксування факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, незважаючи на те, що таке фіксування відбулося.

Немає складу адмінправопорушення без зазначення технічного засобу у постанові про порушення ПДР за ст. 122 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП (ВС/КАС у справі №337/3389/16-а від 30 травня 2018 р.)

Виходячи з викладеного, наданий представником відповідача відеозапис суд не приймає, як належний, достатній та допустимий доказ.

Так, у даній справі, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ПДР. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Отже, у даному разі оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності цього рішення законодавством покладено на відповідача. Однак, відповідач цього обов`язку, на думку суду, не виконав. Так, у відзиві, наданому відповідачем, не зазначено жодного доказу на підтвердження правомірності винесення постанови, не конкретизовано обставини скоєння правопорушення. Посилання у відзиві на те, що постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 наведених висновків суду не спростовує.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/1-а, де суд касаційної інстанції вказав на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієїособи.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне позов задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3352775 від 27.10.2024 року, винесену поліцейським ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капралом поліції Івчанським Д.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та закрити провадження у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 77, 268, 286, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ЕНА № 3352775, винесену 27.10.2024 року поліцейським ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капралом поліції Івчанським Дмитром Станіславовичем у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.А.Ілюшик