Справа № 461/8023/23
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8023/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Львів.

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Маковської Д.О.,

представниці позивача Коцай Г.Л.,

представника відповідача Сліпенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом адвоката Коцай Ганни Любомирівни в інтересах ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокатеса Коцай Г.Л. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просить скасувати постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці Кравченка Т.В. від 05.09.2023 року у справі про порушення митних правил № 0940/20900/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України, в частині стягнення штрафу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України та накладено штраф у розмірі 30% вартості товарів - 131656,40 грн. та стягнуто з нього на користь митниці 109,01 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці та постановлено повернути вилучений тимчасово товар. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. ОСОБА_2 зазначає, що в оскаржуваній постанові вказано, що на підставі висновку СЛЕД Держмитслужби від 08.08.2023 року № -0637, загальна вартість вилучених предметів в справі про ПМП №0940/20900/23 становить 438854,67 грн. ОСОБА_1 не погоджується з висновком експерта Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи СЛЕД Держмитслужби від 08.08.2023 № -0637, де ринкову вартість вилучених товарів встановлено в розмірі 438854,67 грн. Стверджує, що ціна вилучених товарів є завищеною та необ`єктивною. Фактично експертом товар не досліджувався на предмет оригінальності. Експертом було просто проведено порівняльний аналіз ціни у різних інтернет магазинах. Тривалість пошуку цих даних становила 1 год. 00 хв., що безпосередньо зазначено у висновку експертизи . Разом з тим, до висновку не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено точних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром. Експертом не описано, в якому стані товар - в робочому чи ні. До того ж, інтернет сайти http://buyma.us, http://goat.com, http://vitkac.com, http://shop-marcos.com, http://ebay.de та інші реалізують подібні товари в різних країнах за різними цінами, однак вилучені товари були придбані в Республіці Словаччина, однак експертом це взагалі не було взято до уваги. Також, ОСОБА_1 зазначає, що вилучені митним органом товари були передані йому знайомими для перевезення без вказання їх вартості.

Підставою для складення протоколу про порушення митних правил стала митна декларація подана ОСОБА_1 . Як вбачається з митної декларації, ОСОБА_1 було задекларовано особисті речі вагою 40 кг. На думку митного органу виявлений одяг та взуття повинні були декларуватись окремо. Однак, адвокатеса Коцай Г.Л. не погоджується з таким висновком, оскільки товари, вилучені митним органом були передані ОСОБА_1 знайомими без вказання ціни, вартість вилучених речей на його думку не перевищувала 500 євро. Таким чином, у громадянина ОСОБА_1 в силу вимог ч. 6 ст. 374 МК України не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки вартість товару не перевищувала еквівалент 500 Євро. Також, ОСОБА_1 зазначає, що товари знаходились у багажному відділенні транспортного засобу серед особистих речей без ознак приховування. Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що викладені обставини свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, адже митна вартість вилучених товарів не перевищувала 500 Євро. Враховуючи наведене, просить закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України, а вилучений товар повернути.

Також, просить поновити строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки копію постанови Львівської митниці у справі про порушення митних правил №0940/20900/23 від 05.09.2023 року направлено на електронну адресу адвокатеси Коцай Г.Л. лише 14 вересня 2023 року. Відтак, внаслідок відсутності тексту постави, а саме підстав, аргументів та мотивів митного органу щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, не було можливості оскаржити документ у встановлені законодавством строки.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

02.10.2023 року позивачем усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 26.09.2023 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.10.2023 року відкрито провадження у справі.

10.10.2023 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву.

23.10.2023 року адвокатеса Коцай Г.Л. подала до суду клопотання про призначення товарознавчої експертизи.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.11.2023 року у справі призначено судову товарознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

27.11.2024 року справа повернулась до суду з експертної установи.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05.12.2024 року відновлено провадження у справі.

Адвокатеса Коцай Г.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви та просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позивних вимог заперечив, просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначив, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, постанова про притягнення до відповідальності є законною та обґрунтованою. Представник відповідача зазначає, що експертиза проведена у даній справі не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи. З наведених підстав та за відсутності клопотань від ОСОБА_1 щодо незалежної експертизи, посадовою особою митного органу і було призначено товарознавчу експертизу до СЛЕД Держмитслужби. Тому представник відповідача стверджує, що висновок № -0637 від 08.08.2023 року є належним та допустимим доказом вартості товару, та відповідно визначення розміру штрафу. Також, зазначив, що ОСОБА_1 під час складення протоколу про порушення митних правил надав пояснення, згідно з якими факт переміщення незадекларованих товарів визнав та з протоколом згідний, претензій та зауважень не мав, документів щодо вартості товару не надав. Однак, в позовній заяві адвокатеса Коцай Г.М. зазначила, що товари, вилучені митним органом були передані ОСОБА_1 знайомими без вказання ціни, вартість вилучених речей на його думку не перевищувала 500 євро. Проте, беручи для перевезення товари в упакуванні та не усвідомлюючи загального вмісту в упаковках, свідомо такі переміщував. Про наявність незадекларованих товарі ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав. Тому представник митниці вважає, що Львівською митницею правомірно винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено стягнення в розмірі передбаченому законодавством. Також, зазначив, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату час та місце розгляду справи, однак такий не скористався своїм правом брати участь у розгляді справи. 06.09.2023 року було скеровано ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку постанову №0940/20900/23 від 05.09.2023 року.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці Кравченка Т.В. від 05.09.2023 року у справі про порушення митних правил № 0940/20900/23, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.2 ст.471 Митного Кодексу України і накладено стягнення - штраф у розмірі 30% вартості товарів - 131656,40 грн., стягнуто з нього на користь митниці 40 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці та постановлено повернути вилучений тимчасово товар.

З даної постанови вбачається, що 20.07.2023 у зону митного контролю п/п «Шегині» м/п «Мостиська» Львівської митниці, ; чутою руху «червоний коридор», в напрямку «в`їзд в Україну», прибув транспортний засіб марки Mercedes-benz, р/н НОМЕР_1 , яким в якості водія слідував ОСОБА_1 . Перед початком митного контролю, водію ОСОБА_1 , було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. Водій транспортного засобу заявив письмово про наявність: особистих речей вагою 40 кг. За результатами митного огляду вказаного транспортного засобу, в багажному відсіку транспортного засобу було виявлено без ознак приховування незадекларований товар в картонних коробках : взуття нове торгової марки GUCCI - 3 пари ; взуття нове торгової марки HERMES - 2 пари ; шалик новий торгової марки GUCCI - 2 шт. ; сумка нова торгової марки GUCCI - 1 шт. ; одяг новий торгової марки LORO PIANA: куртка нова - 1 шт. ; шорти нові, жіночі - 2 шт. ; піджак новий, жіночий 1 шт.; штани нові, жіночі 1 шт. Зі слів водія, вище перелічений товар його попросили перевезти знайомі з Республіки Словаччини до України. При отриманні коробок їхній вміст не оглядав, і вартості товару не знав. Про вміст товару, який знаходився в коробках водій взнав під час митного огляду. Частиною 4 статті 374 Митного кодексу України встановлено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті (сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг), але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина 1 статті 257 Митного кодексу України). Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених дим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана : собою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення. Згідно з частиною 8 статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Згідно з ст. 366 Митного кодексу України - двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон і- країни. Канал, позначений символом зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України повари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символом червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою. Про наявність виявлених під час митного огляду незадекларованих товарів ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митний декларації не вказав. Частиною 1 ст. 511 МК України визначено, що товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатись, на підставі чого товар, а саме: взуття нове торгової марки GUCCI - 3 пари, взуття нове торгової марки HERMES - 2 пари, шалик новий торгової марки GUCCI - 2 шт., сумка нова торгової марки GUCCI - 1 шт., одяг новий торгової марки LORO PIANA: куртка нова - 1 шт., шорти нові, жіночі - 2 шт., піджак новий, жіночий - 1шт., штани нові, жіночі - 1шт. було тимчасово вилучено протоколом про порушення митних правил та передано на склад Львівської митниці. З метою встановлення вартості вилученого незадекларованого товару. Львівською митницею спрямовано відповідну постанову до спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби. Згідно з висновком експерта від 08.08.2023 № -0637 проведеного спеціалістами спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, встановлено що загальна вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил № 09401/20900/23 становить 438 854,67 грн./ а. с. 10-13/.

Згідно з висновком експерта №0802/1 від 10.11.2024 року вбачається, що вартість вилучених згідно протоколу про ПМП №0940/20900/23 від 21.07.2023 товарів, а саме: взуття нове торгової марки GUCCI - 3 пари; взуття нове торгової марки HERMES - 2 пари; шалик новий торгової марки GUCCI - 2 шт.; сумка нова торгової марки GUCCI 1 шт.; одяг новий торгової марки LORO PIANA куртка нова - 1 шт.; шорти нові жіночі - 2 шт.; Піджак новий жіночий - 1 шт.; штани нові жіночі - 1 шт., становить: 98680,00 грн. Питання чи відповідає вказаний товар тій товарній марці та країні під торговою маркою і країною виробником які не відповідають дійсності, виходить за межі експерта товарознавця.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 471 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами. Санкція даної статті передбачає накладення на правопорушника стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відповідно до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з ч.1 ст.374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Нормами ч.4 ст.374 МК України визначено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, в рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, у справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частино 1 статті 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Зі змісту ч. 2 ст. 471 МК України слідує, що порушення передбачене цією нормою передбачає протиправну поведінку особи у формі умислу (прямого чи непрямого).

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наданих суду доказів вбачається, що позивач умисно незадекларував товар, це зокрема, протокол про порушення митних правил, митну декларацію заповнену позивачем, акт про проведення огляду товарів, пояснення позивача, опис вилучених товарів, постанову про накладення адміністративного стягнення, а саме: взуття нове торгової марки GUCCI - 3 пари, взуття нове торгової марки HERMES - 2 пари, шалик новий торгової марки GUCCI - 2 шт., сумку нову торгової марки GUCCI - 1 шт.,одяг новий торгової марки LORO PIANA: куртку нову - 1 шт., шорти нові, жіночі - 2 шт.,піджак новий, жіночий 1 шт.,штани нові, жіночі 1 шт.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час складення протоколу про порушення митних правил надав пояснення, згідно з якими факт переміщення незадекларованих товарів визнав та з протоколом згідний, претензій та зауважень не мав, документів щодо вартості товару не надав.

В позовній заяві адвокатеса Коцай Г.М. зазначила, що товари, вилучені митним органом були передані ОСОБА_1 знайомими без вказання ціни, вартість вилучених речей на його думку не перевищувала 500 євро, однак, беручи для перевезення товари в упакуванні та не усвідомлюючи загального вмісту в упаковках, ОСОБА_1 свідомо такі переміщував та повинен був задекларувати такий товар.

Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 під час проходження митного контролю не задекларував, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються через митний кордон України, тобто вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.471 МК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстави для визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №0940/20900/23 від 05.09.2023 року, відсутні, оскільки постанова є законною.

Також, зі змісту адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із сумою штрафу та порядком визначення вартості незадекларованих товарів.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Частиною 2 статті 515 Митного кодексу України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно з нормами ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Із наведених норм слідує, що експертиза для визначення вартості незадекларованих товарів проводиться в межах справи про адміністративне правопорушення і є доказом по справі. Така експертиза не є судовою експертизою, а тому на неї не поширюються вимоги, зокрема про попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Водночас, згідно з цими нормами, особа, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил вправі провести незалежну експертизу за власний рахунок.

Під час судового розгляду справи позивачем заявлено клопотання про призначення товарознавчої експертизи, з наданого висновку експерта №0802/1 від 10.11.2024 року вбачається, що вартість вилучених згідно протоколу про ПМП №0940/20900/23 від 21.07.2023 товарів становить: 98680,00 грн.

Відповідно до положень ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції).

Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 у справі № 200/6156/20-а дійшов висновку, що право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Зазначену правову позицію висловлено також Верховним Судом в постановах від 28.05.2019 у справі № 816/2023/15, від 26.03.2019 у справі № 812/8245/13-а, від 19.06.2018 у справі № 826/7704/16, яка згідно ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні до спірних правовідносин.

Враховуючи зазначене, суд бере до уваги висновок експерта №0802/1 від 10.11.2024 року вбачається, що вартість вилучених згідно протоколу про ПМП №0940/20900/23 від 21.07.2023 товарів становить: 98680,00 грн.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Рішенням ЄСПЛ "Краєва проти України" надано судам у справах про порушення митних правил застосовувати дискрецію щодо міри покарання в разі встановлення вини, з урахуванням ступеню вини, майнового стану правопорушника та знаходити справедливий баланс між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном.

Враховуючи наведене, вартість переміщуваних через митний кордон речей становить 98680,00 грн., а відтак розмір штрафу становить 29604,00 грн., який не буде надмірним тягарем для позивача та справедливим балансом між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пункт 2 постанови в.о. заступника начальника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченкеа Т.В. від 05.09.2024 року у справі про порушення митних правил № 0940/20900/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України, в частині стягнення штрафу, у зв`язку з чим позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань з Львівської митниці Державної митної служби України.

Окрім цього, суд вважає, що заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ОСОБА_2 зазначає, що їй 14.09.2023 року було скеровано на електронну пошту постанову № 0940/20900/23 від 05.09.2023, раніше ні ОСОБА_1 , ні його представниця оскаржувану постанову не отримували, тому ОСОБА_1 не зміг раніше подати належним чином оформлену позовну заяву до суду. Оскаржувана постанова винесна у відсутності ОСОБА_1 . Доказів того, що ОСОБА_1 та його представниця раніше отримали оскаржувану постанову до матеріалів справи не долучено.

Суд вважає, що обставина пропущення строку позовної давності є поважною, тому строк для звернення до суду з позовною заявою слід поновити.

Керуючись ст.ст.251, 288 КУпАП, ст.ст. 49, 51, 52, 257, 356, 357, 374, 471, 487, 491, 498, 531 МК України ст.ст. 2, 6, 73, 76, 77, 122, 139, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286, 289 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов адвоката Коцай Ганни Любомирівни в інтересах ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити частково.

Змінити п.2 постанови в.о. заступника начальника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченка Тараса Михайловича від 05.09.2023 року у справі про порушення митних правил № 0940/20900/23, в частині стягнення штрафу, а саме накласти на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 471 МК України стягнення 29604,00 грн. штрафу в дохід держави.

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору за рахунок державних асигнувань.

Повний текст рішення складено 09.12.2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р.Юрків.