Справа № 347/2716/24
Суддя: КІЦУЛА Ю. С.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/2716/24
Провадження № 2-а/347/48/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕНА № 3471131 від 13.11.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕНА № 3471131 від 13.11.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст. 286 КАС України.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що постановою серії ЕНА №3471131 від 13.11.2024 року сержанта поліції ОСОБА_2 відділення поліції №1 (м.Снятии) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно постанови 13.11.2024 року о 17 год. 30 хв. в с. Іллінці по вул. Лесі Українки, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_1 , в якому не був освітлений номерний знак, чим порушила п.2.9. ПДР.

Однак ОСОБА_1 не погоджується з вказаною постановою. Зазначає, що 13.11.2024 близько 17 год. 30 хв. вона рухалась на автомобілі по вулиці Лесі Українки в с.Іллінці, Коломийського району, Івано-Франківської області. У дзеркалі заднього виду побачила проблискові маячки патрульної поліції та зупинилася. До неї підійшли чотири інспектори, один з яких повідомив причину зупинки, а саме: не підсвічений задній номерний знак. ОСОБА_1 повідомила, що їй не було відомо про несправність підсвітки номерного знаку у момент зупинки. Крім того, зазначила, що можливо контакти відійшли під час їзди, оскільки вона якраз проїжджала по ділянці дороги, яка знаходиться в аварійному стані. Потім інспектор увімкнув нагрудну камеру та виніс та вручив мені постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 1190 грн. за ч. 1 ст.121-3 КУпАП.

ОСОБА_1 ствердила, що їй не було запропоновано усунути несправність на місці, чи проїхати найкоротшим шляхом до місця стоянки, або СТО, не надано час на усунення несправності на місці та проігноровано пояснення, що перед виїздом підсвітка номера працювала, і вона не вчиняла жодних дій, спрямованих на умисне приховування номерного знаку, тому на переконання ОСОБА_1 її притягнуто до відповідальності неправомірно.

З цих підстав оскаржувану постанову, ОСОБА_1 просила скасувати, а провадження щодо неї закрити.

У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечив вимоги позовної заяви. Представник відповідача ствердив, що 13.11.2024 року, о 17:30:23 в ході патрулювання та виконання службових обов`язків інспектор СРПП встановив, що водій, транспортного засобу «Renault Megane Scenic» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням, як пізніше стало відомо, гр. ОСОБА_1 , що рухалась в с. Іллінці по вул. Лесі Українки керувала ТЗ в якому освітлюється задній номерний знак, що не давало чітко розібрати символи зображення по державному номерному знаку, чим порушила п. 2.9. «в» Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Після зупинки даного ТЗ, Відповідач підійшов, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР, а також надав змогу ОСОБА_1 переконатись у порушенні ПДР, а саме у неосвітлені заднього номерного знаку, що підтверджується із відеозапису із бодікамери працівника поліції та фотофіксації які долучаються до відзиву, на якому чітко вбачається, що в автомобілі позивача не горіла підсвітка заднього номерного знаку. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП Інспектором, було роз`яснено позивачу його права як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, 268 КУпАП, заслухано пояснення позивача.

Представник позивача, ствердив, що підстав для скасування постанови немає, а відтак в задоволенні позову просив відмовити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 22.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 22.11.2024 року витребувано у відповідача докази, щодо обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 123-1 КУпАП.

За змістом ч. 5, ч. 7 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше, яке може бути подане відповідачем в строк для подання відзиву, а позивачем разом із позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

13.11.2024 року сержантом поліції ОСОБА_2 відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області винесено постанову серії ЕНА №3471131 від 13.11.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9. в ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 13.11.2024 року о 17 год. 30 хв. в с. Іллінці по вул. Лесі Українки, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_1 , в якому не був освітлений номерний знак.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частина 1 ст. 121-3 КУпАП передбачає відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від07.11.2015р. № 1395 (надалі - Інструкція) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Також, згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

При цьому, згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Мотивована оцінка суду, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 13.11.2024 року сержантом поліції ОСОБА_2 відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області винесено постанову серії ЕНА №3471131 від 13.11.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9. в ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Згідно постанови 13.11.2024 року о 17 год. 30 хв. в с. Іллінці по вул. Лесі Українки, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_1 , в якому не був освітлений номерний знак.

На підтвердження правомірності винесеної постанови, представником відповідача надано дві фототаблиці, та відеозапис.

Разом з тим, суд констатує той факт, що в оскаржуваній постанові серії ЕНА №3471131 від 13.11.2024 року, в пункті 7 «до постанови додаються» не міститься жодних матеріалів, чи доказів. Вказана графа не заповнена. Більше того, надаючи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, суд зауважує, що у постанові взагалі не міститься відомостей про те, що здійснювалася відео фіксація вчинення адміністративного правопорушення, а також ідентифікуючі дані технічних засобів, на яких здійснювався відеозапис.

Пункт 5 розділу IV Інструкції передбачає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд вважає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Також, 26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі N 338/855/17, адміністративне провадження N К/9901/18195/18 вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Окрім того, слід зазначити, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.04.2018 року у справі N 338/1/17 (адміністративне провадження N К/9901/15804/18).

Отже, суд не може прийняти до уваги, та визнає недопустимим доказом відеозапис наданий відповідачем оскільки відповідно до висновків яких дійшла колегія суддів ВС/КАС у постанові від 13.02.2020 прийнятій за результатами розгляду справи №524/9716/19, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Інших доказів, які б давали підставу суду достовірно встановити факт вчинення позивачем правопорушення, і як наслідок дотримання відповідачем вимоги щодо правомірності винесення постанови, матеріали справи не містять.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на те, що позивачем заперечується факт скоєння адміністративного правопорушення, а відповідачем не надано жодного належного доказу на спростування позиції останньої, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судові витрати по справі становлять 605 грн. 60 коп. та складаються з витрат на сплату судового збору і відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕНА № 3471131 від 13.11.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3471131 від 13.11.2024 року - скасувати, провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова,15, код ЄДРПОУ 40108798) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) судові витрати, а саме: - 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2024 року.

Суддя Ю. С. Кіцула