Справа № 521/12483/24
Суддя: Шевчук Н. О.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/521/123/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від ОСОБА_1 - особисто;

від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , за довіреністю

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 №3957 від 01.08.2024 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

06.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 - ОСОБА_3 , у якому позивач просив суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3957 від 01.08.2024 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за ч. 3 ст.210 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що оскаржувана ним постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що вона не містить в собі інформації щодо дати вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, та інформації стосовно того, в чому саме було порушення норми Закону, а містить лише загальні фрази про неоновлення даних, несвоєчасно оформлений військово - обліковий документ і несвоєчасне проходження ВЛК.

Також за доводами позивача, який посилається на ту обставину, що дані ним були оновлені всебічно та своєчасно, відповідно до перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", 14.07.2024 року він оновив свої дані в застосунку "Резерв +" і отримав сповіщення, що вони були успішно оновлені.

Окрім того, як вказав позивач, в Законі України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», п. 2 II. Прикінцеві та перехідні положення, визначено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.

Отже, жодних інших законних вимог про самостійне проходження ВЛК, інакше як отримання відповідного виклику (повістки) не зазначено. з моменту, як позивача було визнано обмежено придатним, він ніколи не отримував повістки для проходження чергового ВЛК, а строк за прикінцевими положеннями ще не сплив, таким чином в його діях не вбачається порушення вимог, що до проходження ВЛК.

Також позивач вказав, що військово обліковий документ позивача мав термін дії до 01.10.2013 року після спливу цієї дати, новий документ йому не видавався.

Окрім наведеного, позивач наголосив, що КУпАП не містить визначення поняття триваючого правопорушення, таким чином, якщо відповідач вважає що по закінченню терміну дії його військово-облікового документу, він повинен був звернутись до військкомату (ТЦК), для продовження його дії, то з моменту вчинення інкримінованого йому правопорушення пройшло більше 10 років.

За доводами позивача, у редакції КУпАП станом на 01.10.2013 року не існувало ч. 3 ст. 210 КУпАП, а також строки за ст. 38 КУпАП закінчились, з огляду на що, для позивача не зрозуміло, за діями норм закону якого часу та за яке саме правопорушення його притягнуто до відповідальності.

Також позивач вказав, що в протоколі було вказано, що розгляд справи відбудеться 01.08.2024 року, в кабінеті №8 Хаджибейського РТЦК, однак протокол було складено в кабінеті №14 01.08.2024 року, вручено його позивачу на наступний день, у зв`язку із чим позивач вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього відбувався без його участі, що є грубим порушенням процесуального права.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст. 18 КАС України. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 07.08.2024 року у справі №521/12483/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено дату судового засідання.

02.10.2024 року під час судового засідання позивачем було заявлене усне клопотання про заміну неналежного відповідача у справі в порядку вимог ч. 3 ст. 48 КАС України на належного - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 02.10.2024 року у справі №521/12483/24 вказане вище клопотання позивача задоволено судом; замінено відповідача начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на ІНФОРМАЦІЯ_3 ; призначено дату судового розгляду.

25.11.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №68649), у якому відповідач просив суд у позовних вимогах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити у повному обсязі. Відзив судом долучено до матеріалів адміністративної справи.

Зокрема, за доводами відзиву, відповідач вважає, що позовні вимоги, які викладені у позовній заяві позивачем є необґрунтованими, безпідставними та такими що не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджені доказами (належними, допустимими достовірними та достатніми), а тому потребують залишення їх без задоволення.

Як вказав відповідач, при перевірці облікових даних позивача у тому числі, військо-облікового документу, було встановлено наявність посвідчення №1/33 взамін військового квитка від 21.08.2009 року, термін дії якого був встановлений до 01.10.2013 року та згідно відомостей, які наявні у посвідченні позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 13.03.2009 року.

Також представник відповідача наголосив, що аргументи та доводи позивача, про те що ним були оновлені персональні дані всебічно і своєчасно, є необґрунтованими і, в свою чергу не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, оскільки, з облікової картки позивача, яка сформована у АІТС ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , органом ведення якого він є, вбачається, що взаємодія РТЦК між іншими реєстрами у тому числі і МСЕК неможлива, оскільки позивач станом на 13.08.2024 року не став на облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Посилаючись на вимоги Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" відповідач зауважив, що пп. 10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (які є Додатком №2 до Порядку №1487) визначено, що військовозобов`язані громадяни України повинні звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, що позивачем виконано не було, а датою припинення правопорушення є 13.08.2024 року, коли позивач пройшов медичне обстеження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , (протокол ВЛК №160), за результатами якого, був визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони, та отримав військо-обліковий документ встановленого зразку НОМЕР_2 .

Отже, на переконання відповідача, позивач не виконав обов`язки, які покладені на нього Законом № 2232-XII щодо дотримання правил військового обліку встановлених законом.

02.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Малиновського районного суду міста Одеси від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №70562), у якій ОСОБА_1 просив суд задовольнити його адміністративний позов та вказав, що доводи представника відповідача, зазначені ним у відзиві на позовну заяву є такими, що не підтверджуються матеріалами справи, є суперечливими. Відповідь на відзив судом долучено до матеріалів адміністративної справи.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги адміністративного позову з мотивів, викладених письмово, просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, з мотивів, викладених письмово у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Дослідивши доводи, наведені в адміністративному позові, відзиві на адміністративний позов, відповіді на відзив, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів позову, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, заслухавши учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 потребують задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

21.01.2009 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 було видане посвідчення взамін військового квитка, у якому також зазначено, він є непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час.

Зі скріншоту застосунку "Резерв +" судом вбачається, що 16.07.2024 року ОСОБА_1 успішно оновив свої облікові дані, отримано дані з реєстру Оберіг, доступний військово-обліковий документ станом на 14.07.2024 року.

З Облікової картки з системи «Оберіг» вбачається, що ОСОБА_1 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , є таким, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації, в розшуку з 02.09.2024 року, придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони, військове звання солдат, група обліку всі види Збройних Сил України, військовий квиток видано 13.08.2024 року, запис про мобілізацію від 17.08.2024 року зроблений помилково, інші відомості.

01.08.2024 року Старшим офіцером відділу військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_6 капітаном ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Так, із вказаного протоколу вбачається, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 , суть і обставини правопорушення: порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме несвоєчасне оформлення військового-облікового документу належного зразка, несвоєчасне проходження військово-лікарської комісії, не оновлення облікових даних; права і обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП роз`яснено; нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення: ч. 3 ст. 210 КУпАП; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: дані оновив в застосунку "Резерв +". Вказаний протокол містить підпис ОСОБА_1 , підпису уповноваженої особи, яка складала протокол - не містить. Дати виявлення адміністративного правопорушення - не містить.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 від 01.08.2024 року № 3957 на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Зокрема, із вказаної вище постанови вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме несвоєчасно оформив військово-обліковий документ належного зразка, несвоєчасно пройшов військово-лікарську комісію, не оновив облікові дані, що затверджені абз. 5 ст. 10 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року.

Також у вказаній вище постанові зазначено, що враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Вказана постанова містить лише підпис уповноваженої особи, яка ухвалила постанову, підпису ОСОБА_1 про отримання копії постанови - не містить.

Також з матеріалів адміністративної справи встановлено, що відповідачем сформовано справу №190 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, постанова від 01.08.2024 року, відповідно до опису якої, у справі наявні наступні документи: протокол про адміністративне правопорушення, постанова про адміністративне правопорушення, паспорт, посвідчення №1/33, картка платника податків.

Інших належних та допустимих письмових доказів матеріали адміністративної справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для скасування постанови №3957 від 01.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2024 року ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 01.08.2024 року, тобто на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 , 21.01.2009 року у ІНФОРМАЦІЯ_9 отримав посвідчення взамін військового квитка, у якому також зазначено, він є непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час.

16.07.2024 року ОСОБА_1 успішно оновив свої облікові дані у застосунку "Резерв +", що вбачається із наявного у матеріалах справи скріншоту застосунку, внаслідок чого ним було отримано дані з реєстру Оберіг, військово-обліковий документ став доступний станом на 14.07.2024 року.

В подальшому, 01.08.2024 року Старшим офіцером відділу військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_6 капітаном ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, за яким було встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку в умовах особливого періоду, а саме несвоєчасно оформив військово-обліковий документ належного зразка, несвоєчасно пройшов військово-лікарську комісію, не оновив облікові дані. ОСОБА_1 заперечував проти складення відносно нього протоколу, зазначив про те, що вимоги щодо оновлення даних виконав повністю.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 від 01.08.2024 року № 3957 на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Зокрема, із вказаної вище постанови вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме несвоєчасно оформив військово-обліковий документ належного зразка, несвоєчасно пройшов військово-лікарську комісію, не оновив облікові дані, що затверджені абз. 5 ст. 10 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року.

Суд зазначає, що повістка для проходження військово-лікарської комісії це повідомлення з підписом військового комісара, що зобов`язує отримувача пройти медичне обстеження (військово-лікарської комісії ВЛК). Після обстеження, особа, яка пройшла ВЛК отримує документ з висновком про придатність, часткову придатність або непридатність для військової служби.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Разом з тим, матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачу відповідачем належним чином вручалася повістка для проходження ВЛК, а отже у позивача не виник обов`язок прибути до ТЦК для проходження ВЛК, з огляду на що, доводи позивача, викладені в адміністративному позові в цій частині є обґрунтованими.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: - уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно (абзац 4); - виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024 року, який набув чинності 18.05.2024 року.

Так само і ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Абзацем 4 п.п. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно), а саме:

1. шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання;

2. шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг;

3. через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

З наданого позивачем скріншоту, наявного у матеріалах справи судом вбачається, що 16.07.2024 року ОСОБА_1 успішно оновив свої облікові дані у застосунку "Резерв +", внаслідок чого ним було отримано дані з реєстру Оберіг, військово-обліковий документ став доступний станом на 14.07.2024 року.

Тобто позивач виконав у повній мірі вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При цьому, суд зазначає, що обов`язку виконати дії, у невиконанні яких обвинувачено позивача відповідачем, у ОСОБА_1 до 18.05.2024 року, тобто на час набрання змін до профільного мобілізаційного Закону, не виникло.

Отже, враховуючи наведене вище, а також те, що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП законодавцем визначено зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, беручи до уваги факт оновлення позивачем своїх даних через застосунок "Резерв +", що свідчить про його свідомість у виконанні вимог Закону, який набув чинності 15.05.2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що потребують задоволення.

Доводи відповідача, в свою чергу, не заслуговують на увагу, оскільки такі є недоведеними в межах предмету спору у даній справі.

Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Надаючи оцінку доказам, встановленим фактам та відповідним правовідносинам, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП , а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Разом з тим, під час розгляду справи, судом було встановлено низку процесуальних порушень під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже раніше було зазначено судом за текстом даного рішення, згідно зі ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 року у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 року у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 року у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 року у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 01.08.2024 року №3957 позивача було викликано на розгляд його справи про адміністративне правопорушення в цей же день, 01.08.2024 року в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 у кабінеті №8, з огляду на що, суд вважає, що ОСОБА_1 фактично не був повідомлений про дату час та місце розгляду справи своєчасно, оскільки розгляд справи призначено менш ніж через три доби з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, в оскаржуваній постанові відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що також свідчить про відсутність обізнаності позивача щодо розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідачем не було виконано обов`язку повідомлення особи про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки фактично позивач взагалі не мав часу для підготовки свого захисту та подання заперечень на протокол, ознайомлення з доказами тощо.

Окрім зазначеного, як вже було встановлено судом ані протокол про адміністративне правопорушення, ані постанова про притягнення ОСОБА_1 не містять посилання на час виявлення правопорушення.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що наявні підстави вважати адміністративний позов позивача обґрунтованим також і у зв`язку із наявними процесуальними порушеннями відповідача під час складення і протоколу про адміністративне правопорушення, і ухвалення оскаржуваної постанови відносно позивача, з огляду на що відсутні підстави для адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

При цьому, суд зазначає, що процедурні порушення, зокрема, такі як неналежне або несвоєчасне сповіщення особи, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАСУ).

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Відтак, враховуючи встановлені недоліки, які суд позбавлений можливості усунути в ході судового розгляду, належним способом захисту порушеного права у даному випадку ОСОБА_1 є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України Малиновський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 3957 від 01.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 06.12.2024 року.

Повний текст рішення суду складено та підписано 09.12.2024 року.

Суддя: Н.О. Шевчук