Справа № 580/10025/24
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року справа № 580/10025/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Янківської В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неврахування під час призначення пенсії за заявою від 06.08.2024 до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 15.07.1982 по 15.01.1998 (за виключенням періодів догляду за дітьми до 3-х річного віку з 22.08.1986 до 21.08.1989 та з 18.12.1994 до 17.12.1997).

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.08.2024, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.07.1982 по 21.08.1986, з 22.08.1989 по 17.12.1994, з 18.12.1997 по 15.01.1998 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що відповідач протиправно не зарахував до її страхового стажу періоди роботи з 15.07.1982 по 21.08.1986, з 22.08.1989 по 17.12.1994, з 18.12.1997 по 15.01.1998 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Ухвалою суду від 15.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 13.11.2024 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) належним чином завірену копію рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 із зазначенням не зарахованих періодів її роботи до страхового стажу та причин такого не зарахування.

На виконання вимог ухвали суду від 13.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надало суду копію рішення про відмову в перерахунку пенсії №61 від 16.09.2024.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, поясненнях на позовну заяву та відзиві, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №7101- від 02.06.2022 року.

У зв`язку з досягненням пенсійного віку в серпні 2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Як зазначає позивач 30.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області їй призначено пенсію за віком. Проте під час призначення пенсії до її страхового стажу не враховано період роботи з 15.07.1982 пр 15.01.1998згідно із записами трудової книжки.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулася до суду з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на викладене, суд повинен пересвідчитись у наявності в особи, яка звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним.

Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що позивачем не доведено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області допустило порушення її прав шляхом не зарахування до страхового стажу 15.07.1982 по 21.08.1986, з 22.08.1989 по 17.12.1994, з 18.12.1997 по 15.01.1998 згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_1 .

В той же час як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою №16787, в якій просила перерахувати пенсію по стажу і врахувати стаж з 15.07.1982 по 15.01.1998 згідно трудової книжки (а.с.24).

Заява позивача від 10.09.2024 про перерахунок пенсії за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яке рішенням від 61 від 16.09.2024 відмовило в перерахунку пенсії. В даному рішенні зазначено, що в ході аналізу наявних в електронній пенсійній справі документів, встановлено що в трудовій книжці від 15.07.1982 серія НОМЕР_1 наявне виправлення в місяці народження заявниці. Також запис № 1-4 (з 15.07.1982 по 15.01.1998) до трудової книжки внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58, а саме відсутня назва організації при прийняті та періоди роботи засвідчено печаткою УРСР. Для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу необхідно надати уточнюючу довідку (а.с.25).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 61 від 16.09.2024 відмовлено в перерахунку пенсії позивачу із врахуванням спірного періоду, а тому суд зазначає, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає необґрунтованими, у зв`язку із чим адміністративний позов не підлягає до задоволення.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволені позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Валентина ЯНКІВСЬКА