Справа № 520/30551/24
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 грудня 2024 р. № 520/30551/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ольга Горшкова, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- дії Пенсійного фонду України при передачі заяви про перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 31.01.2024 року для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області визнати протиправними, такими, що суперечать нормам ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати в подальшому утриматись від подібних дій;

- встановити нікчемність та визнати протиправним рішення начальника відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій, страхових виплат, соціальних послуг та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 від 09.02.2024 №95 "Про відмову у перерахунку пенсій" та скасувати дане рішення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 15.03.2011 пенсію за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 75% від заробітку відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій працівникам льотно - випробного складу цивільної авіації", затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 №418 (в редакції постанови КМУ №713 від 09.08.2005), нарахувати з 15.03.2011 надбавку згідно п. "2" ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 40% від основного розміру пенсії за вислугу років, обчислити різницю між перерахованими та фактично виплаченими сумами пенсії за вислугу років та здійснити її виплату; нарахувати з 15.03.2011 компенсацію втрати частини доходів на щомісячні суми різниць між перерахованими та фактично виплаченими сумами пенсії та здійснити виплату компенсації витрати частини доходів.

Ухвалою суду від 06.11.2024 Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху. Надано позивачеві термін - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 3633,60 грн; заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом з доказами поважності причин його пропуску.

Від позивача до Харківського окружного адміністративного суду через надійшла заява про поновлення процесуального строку звернення до суду та заява про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування заяви про відстрочення сплати судового збору позивач зазначив, що він є пенсіонером за вислугу років та внутрішньо переміщеною особою. Фінансово утримує доньку та старшу онуку, яка страждає хронічним захворюванням. Наразі позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі. Крім того, постановою державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.08.2024 ВП №75323372 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках / електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - ОСОБА_1 . В якості доказів свого скрутного матеріального положення надав до суду квитанції Нафтогазу про наявність в нього великої заборгованості за споживання газу, надав номер карткового рахунку, на який надходить пенсія.

Дослідивши заяву про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно положень ч.5 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

В свою чергу, за правилами частини 2 статті 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, згідно п.1 ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору враховувати майновий стан сторони в сукупності з однією з умов, визначених вказаною статтею Закону.

Так, предметом даного позову є захист соціальних прав, проте для звільнення від сплати судового збору в силу Закону України "Про судовий збір" необхідно, в першу чергу, враховувати майновий стан сторони.

Суд повторно звертає увагу позивача, що належними доказами позивач не підтвердив свого скрутного майнового стану. При цьому, ні інформація про залишок грошових коштів на розрахунковому рахунку, відкритому в "Ощадбанку", ні рахунки "Нафтогазу", ні вимога "Нафтогазу" про сплату заборгованості за спожитий газ не підтверджують скрутного матеріального становища позивача. Такими доказами можуть бути, зокрема, довідка податкового органу, Відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу).

Також, суд повторно не приймає до уваги посилання позивача на постанову державного виконавця Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.08.2024 ВП №75323372 про арешт коштів боржника як належний доказ відсутності грошових коштів у позивача та неможливість сплати ним судового збору, оскільки такою постановою накладено арешт на кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях ОСОБА_1 , та що будуть відкриті після винесення такої постанови.

Тобто, в даному випадку мова про накладення арешту на готівкові кошти ОСОБА_1 в постанові державного виконавця не йде.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", отже повторна зява позивача про відстрочення від сплати судового збору є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Таким чином, вимоги ухвали суду від 06.11.2024 в частині надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 3633,60 грн, залишились невиконані позивачем.

Щодо строку звернення позивача до суду із вказаним позовом, суд зазначає наступне.

Так, в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду, ОСОБА_1 послався на позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19, від 24.12.2020 №510/1286/16 та інших. Також вказав, що про порушення своїх прав дізнався 14.01.2024 та 12.08.2024 звернувся до суду із позовною заявою (справа №520/23818/24), однак позовну заяву було повернуто позивачеві. Враховуючи наведене, на думку позивача, датою звернення до суду є дата на поштовому конверті, в якому була надіслана позовна заява у справі №520/23818/24.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

У практиці Верховного Суду, а саме в постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, сформовано наступні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, зокрема щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії.

Так, у згаданому рішенні зазначено наступне.

« 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року».

Як встановлено з матеріалів позову, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд, зокрема:

- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України при передачі заяви про перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 31.01.2024 для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 15.03.2011 пенсію за вислугу років ОСОБА_1 .

Посилання позивача про непропущення ним строку звернення до суду, оскільки вперше до суду ОСОБА_1 звернувся до суду 12.08.2024, суд також не приймає, оскільки в частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 15.03.2011 пенсію за вислугу років ОСОБА_1 , строк є значно порушеним та складає понад 13 років, про що судом було зазначено в ухвалі від 06.11.2024.

Із заявою про зміну чи зменшення позовних вимог, позивач не звертався.

Таким чином, правовідносини, з приводу яких позивач звернувся до суду, виникли з 31.01.2024 та з 15.03.2011, водночас з цим позовом позивач звернувся до суду 04.11.2024, тобто з істотним пропуском строку, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

У заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду позивача посилається на постанови Верховного Суду, однак, у постановах, на які посилається останній, правова позиція щодо строків звернення до суду не викладалась, а висновки в зазначених позивачем постановах фактично стосуються підстав для здійснення перерахунку пенсії.

Також, суд зазначає, що наразі правові висновки щодо застосування строків звернення до суду сформульовані у постанові КАС ВС від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

У постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступив від свої попередніх висновків щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, та дійшов висновку, щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії, перебіг якого розпочинається не з дати отримання відмови, а з дати отримання пенсії за відповідний період.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.11.2022 №560/15534/21.

Щодо посилань представника позивача на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає, що Судова палата, з посиланням на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а, у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зазначила, що норми, зокрема, статі 87 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та статті 46 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Проте, як вбачається з поданої позивачем позовної заяви, на даний час суми пенсії не є нарахованими, а в поданій позивачем позовній заяві ставиться питання про перерахунок пенсії, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування даної норми у спірних правовідносинах.

Відтак, викладені позивачем доводи не доводять підстав поважності пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, позивач так і не навів достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення позивача до суду, які б завадили йому звернутися з цим позовом протягом встановленого законом строку, а тому наведені позивачем обставини суд визнає недостатніми для висновку про те, що позивач своєчасно звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд робить висновок про відсутність підстав для поновлення строку звернення позивача до суду.

Таким чином, позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 06.11.2024 як в частині сплати судового збору, так і в частині недоведеності суду поважності причин пропуску звернення до суду.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву позивача про відстрочення сплати судового збору - залишити без задоволення.

Заяву позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ольга ГОРШКОВА