Справа № 484/1666/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 р.Справа № 484/1666/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

представника позивача - Михайлової Ю.О.,

представника відповідача - Захарова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 (головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С.) по справі № 484/1666/24

за позовом ОСОБА_1

до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з примусового виконання постанови №484/2786/22 від 05.10.2022 р. протиправними;

- визнати протиправними та скасувати постанови Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про:

відкриття виконавчого провадження № 73516749 від 07.12.2023;

арешт коштів боржника ВП № 73516749 від 08.12.2023 та від 30.01.2024;

розшук майна боржника ВП № 73516749 від 30.01.2024.;

- зобов`язати Холодногірсько-Новобоварський відділ державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати платіжні інструкції, якими 09.02.2024 примусово списано кошти з рахунку ОСОБА_1 та повернути кошти на його рахунок.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2022 у справі № 484/2786/22 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та стягнуто штраф в розмірі 17 000 грн. на користь держави Вказана постанова набрала чинності за наслідками апеляційного оскарження, згідно постанови Миколаївського апеляційного суду від 27.01.2023

Вважає, що державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження, оскільки позивачем своєчасно, в межах 15 днів з дня отримання постанови апеляційного суду, прийнятої за наслідками оскарження постанови суду першої інстанції про накладення штрафу, сплачено штраф.

Крім того, у постанові державним виконавцем самостійно визначену суму штрафу, яка не відповідає виконавчому документу, поданому на примусове виконання.

Зазначав, що повідомляв державного виконавця про сплату штрафу в добровільному порядку, на підтвердження чого надав дублікати квитанцій, проте відповідач безпідставно здійснив примусове виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2022 у справі №484/2786/22 у подвійному розмірі, необґрунтовано прийняв оскаржувані постанови та списав грошові кошти з рахунку ОСОБА_1 .

Крім того, зауважував, що постанова суду у справі № 484/2786/22 направлена до державного виконавця на примусове виконання з порушенням трьохмісячного строку, встановленого ст. 303 КУпАП, тому державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження та вчиняти подальші виконавчі дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував положення ст. ст. 307, 308 КУпАП, у зв`язку з чим помилково вважав, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню не раніше ніж через 15 днів з дня її винесення та має наслідком стягнення подвійної суми штрафу, накладеного такою постановою.

На думку апелянта, строк на добровільне виконання постанови мав обраховуватись з дня повідомлення заявника про залишення скарги без задоволення. Враховуючи, що копію постанови апеляційного суду від 27.01.2023 у справі № 484/2786/22 він отримав 13.02.2023, тому 15-денний строк на сплату штрафу мав обраховуватись саме з цієї дати, як наслідок, сплата штрафу 21.02.2023 проведена в межах строку, встановленого КУпАП.

Крім того, звертає увагу, що подвійний розмір штрафу відповідно до ст. 308 КУпАП може бути стягнутий лише за умови, якщо така санкція встановлена судом, а визначена сума подвійного розміру штрафу вказана в постанові про його стягнення, що направляється до органів державної виконавчої служби. Разом з тим, постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2022 у справі №484/2786/22 не містила такого зазначення, що прямо порушує умови застосування подвійного розміру штрафу.

При цьому, державний виконавець самостійно визначив стягнення «подвійного розміру штрафу» без прямої вказівки на це виконавчим документом, що свідчить про перевищення ним повноважень та застосовано вид адміністративного стягнення, не передбаченого виконавчим документом.

Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач 1) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (далі третя особа) правом на подання відзиву не скористалось.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2022 у справі № 484/2786/22 ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн на користь держави. Також стягнуто судовий збір у сумі 496,20 грн.

За наслідками апеляційного оскарження, постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.01.2023, ухваленою в присутності представника ОСОБА_1 постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2022 у справі № 484/2786/22 залишено без змін.

22.11.2022 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області пред`явив постанову до органу державної виконавчої служби для примусового виконання, яка отримана Холодногірсько-Новобаварським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові 05.12.2023, що підтверджується відміткою на супровідному листі від 22.11.2023.

Постановою державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.12.2023 відкрито виконавче провадження № 73516749 з примусового виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 484/2786/22 від 05.10.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 34 000,00 грн (т. 1 а.с. 162).

Цього ж дня, державним виконавцем прийняті постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які становлять 369,00 грн та про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 3 400,00 грн (т. 1 а.с. 165-169).

08.12.2023 відповідачем у межах виконавчого провадження № 73516749 прийнято постанову про арешт коштів ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (37 769,00 грн) (т. 1 а.с. 171-172).

12.12.2023 ОСОБА_1 подав до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові заяву про вилучення його з реєстру боржників, до якої долучив дублікати чеків від 12.12.2023 на підтвердження проведення боржником оплати 21.02.2023 штрафних санкцій та судового збору на виконання постанови № 484/2786/22 (т. 1 а.с. 173-174).

14.12.2023 державний виконавець Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові направив запит до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, в якому просив повідомити чи сплачена боржником заборгованість за судовим наказом № 484/2786/22 від 05.10.2022, оскільки боржником надані чеки про сплату боргу від 21.02.2023 на суму 17 000,00 грн. та 744,30 грн (т. 1 а.с. 175-176).

Листом Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.12.2023 державного виконавця повідомлено, що у справі № 484/2786/22 квитанції про сплату штрафу та судового збору відсутні (т. 1 а.с. 178).

18.01.2024 адвокат Лужанського С.О. звернулась до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження № 73516749, у зв`язку зі сплатою боржником своїх зобов`язань, надавши при цьому копії дублікатів банківських чеків від 18.01.2024, якими підтверджено сплату ОСОБА_1 21.02.2023 штрафних санкцій та судового збору на виконання постанови № 484/2786/22 (т. 1 а.с. 180-185).

Листом від 24.01.2024 Холодногірсько-Новобаварським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено адвоката Лужанського С.О. про відсутність законних підстав для закінчення виконавчого провадження, з посиланням на відповідь Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, про відсутність квитанцій про сплату штрафу та судового збору, та не підтвердження стягувачем їх сплати. Також, дослідивши надані боржником платіжні інструкції, а саме дату здійснення платіжної операції встановлено, що оплата проведена 21.02.2023, а дата постанови Миколаївського апеляційного суду, якою скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення - 27.01.2023. (т. 1 а.с. 186-187).

30.01.2024 державним виконавцем у межах ВП № 73516749 прийнято постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1 (автомобіля AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 ) (т. 1 а.с. 189-190).

08.02.2024 стягувач повідомив Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові про надходження 05.02.2024 до суду заяви ОСОБА_1 із дублікатами чеків від 18.01.2024 про здійснення 21.02.2023 платіжних операцій на суму 17 000,00 грн. та 744,30 грн (т. 1 а.с. 199).

08.02.2024 Холодногірсько-Новобаварським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові списано з рахунку ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 37 769,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1514 (т. 1 а.с. 210).

В подальшому, розпорядженнями державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції визначено, що грошові кошти у сумі 37 769,00, грн., що надійшли 09.02.2024 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 484/2786/22 необхідно перерахувати на користь ОСОБА_1 у розмірі 18 700 грн, а також на користь Миколаївського ГУК/Первомайськ як виконавчий збір, витрати виконавчого провадження (т. 1 а.с. 211-212).

20.02.204 державний виконавець Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у межах ВП № 73516749 прийняв постанови:

- про зняття майна боржника з розшуку, оскільки сума боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження стягнуті з боржника в повному обсязі (т. 1 а.с. 214-215).

- про закінчення виконавчого провадження, оскільки сума боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження стягнуті з боржника в повному обсязі, що підтверджується інформацією з депозитного рахунку (т. 1 а.с. 217-218).

Не погодившись із діями відповідачів по вчиненню виконавчих дій з примусового виконання постанови суду та з постановами про відкриття виконавчого провадження, арешт майна та розшук майна, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця та спірні постанови прийняті відповідачем у спосіб та в межах, встановлених чинним законодавством.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами частин 1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу,

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Судом встановлено, що до органу примусового виконання рішень на примусове виконання надійшла постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2022 у справі № 484/2786/22, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн на користь держави.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що постанова суду першої інстанції набрала законної сили згідно постанови Миколаївського апеляційного суду від 27.01.2023, під час проголошення її в апеляційному суді брав участь адвокат Лужанського С.О., що свідчить про обізнаність позивача про результати розгляду його скарги, отже саме цієї дати ОСОБА_1 мав сплатити штраф у п`ятнадцятиденний термін, встановлений ст. 307 КУпАП,

Враховуючи, що штраф за постановою суду сплачений позивачем лише 21.02.2023, тобто поза межами 15-денного строку, встановленого КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав у державного виконавця на відкриття виконавчого провадження зі стягнення на користь держави з боржника штрафу у подвійному розмірі та визнав спірні постанови правомірними.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що надаючи оцінку постанові про відкриття виконавчого провадження суд першої інстанції залишив поза увагою, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 73516749 з примусового виконання постанови № 484/2786/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34 000,00 грн, тоді як виконавчим документом визначено штраф в розмірі 17 000,00 грн.

Главою XVII КУпАП визначені органи, які уповноважені накладати адміністративні стягнення, тому виконання постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється у межах, що визначаються органом, який уповноважений накладати стягнення.

Враховуючи вищевикладене, подвійний розмір штрафу, відповідно до ст. 308 КУпАП, може бути стягнуто лише у випадку коли сума подвійного розміру штрафу зазначена у постанові про його стягнення, яка надсилається до органів державної виконавчої служби України.

Як вже зазначалось, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2022 у справі № 484/2786/22, яка пред`явлена стягувачем до примусового виконання, накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000,00 грн на користь держави.

В супровідному листі, про направляння постанови виконавчій службі, також відсутні відомості щодо стягнення штрафу у подвійному розмірі у випадку несплати боржником 17 000,00 грн в добровільному порядку у 15-денний строк (т. 1 а.с. 156).

Водночас, відповідач відкрив виконавче провадження № 73516749 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34 000,00 грн, що не передбачено виконавчим документом.

Тобто, фактично державний виконавець самостійно визначив суму штрафу, належну до стягнення, чим вийшов за межі повноважень, встановлених Законом № 1404-VIII.

Колегія суддів враховує, що ст. 308 КУпАП передбачена можливість стягнення з правопорушника штрафу у подвійному розмірі у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП.

Разом з тим, подвійний розмір штрафу має бути зазначений у постанові про стягнення штрафу, тоді як у спірних правовідносинах такі відомості у постанові, пред`явленої до примусового виконання відсутні.

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Холодногірсько-Новобоварського відділу державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження № 73516749 від 07.12.2023 не відповідає вимогам Закону № 1404-VIII, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Натомість, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на правомірність спірних постанов.

Щодо позову в частині визнання протиправними дій відповідача з примусового виконання постанови №484/2786/22 від 05.10.2022 колегія суддів зазначає, що державним виконавцем фактично реалізована його компетенція на прийняття рішення за наслідками отримання виконавчого документу, тому саме дії відповідача не є такими, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, а тому визнання незаконними дій не призведе до поновлення порушеного права позивача.

В спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для позивача є відповідні постанови, прийняті в межах виконавчого провадження, зокрема про відкриття виконавчого провадження № 73516749 від 07.12.2023 (акт індивідуальної дії), що прийнята в результаті таких дій.

Вищевказана постанова оскаржена позивачем до суду, та за наслідками апеляційного перегляду скасована.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що належним та достатнім способом захисту прав позивача у спірних відносинах є саме скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 73516749 від 07.12.2023, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Щодо постанов про арешт коштів боржника ВП № 73516749 від 08.12.2023; про арешт коштів боржника ВП № 73516749 від 30.01.2024; про розшук майна боржника ВП № 73516749 від 30.01.2024 колегія суддів зазначає, що станом на час розгляду справи відповідачем припинено чинність арешту майна боржника, розшук майна, та інші заходи примусового виконання рішення на підставі постанов від 20.02.2024 про зняття майна з розшуку та закінчення виконавчого провадження.

Вказані постанови від 20.02.2024 є чинними та не є предметом судового розгляду.

Оскільки на час розгляду справи постанови про арешт майна та розшук скасовані, відсутні підстави для скасування їх в судовому порядку.

Пунктом 19 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Колегія суддів зауважує, що вказані вище спірні постанови вичерпали свою дію, оскільки виконавче провадження, в межах якого відповідачем приймались ці постанови, закінчене, отже в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Холодногірсько-Новобоварський відділ державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати платіжні інструкції, якими 09.02.2024 примусово списано кошти з рахунку ОСОБА_1 та повернути кошти на його рахунок, колегія суддів зазначає про відсутність як у суду так і у відповідача на скасування платіжних інструкцій.

В свою чергу вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача повернути стягнуті в межах виконавчого провадження кошти на його рахунок, є передчасними, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що за наслідками судового розгляду відповідач не вчинить дій з їх повернення з огляду на скасування постанови від 07.12.2023 про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. ч. 3,7 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду першої інстанції 968,96 грн та апеляційної скарги - 5 813,76 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду позов задоволено частково, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 3 391,36 грн. ((968,96 грн + 5 813,76 грн)/2).

Керуючись ст.ст. 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 по справі № 484/1666/24 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження № 73516749 від 07.12.2023.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, вул. Полтавський шлях, 46, м. Харків, 61052) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 3 391,36 грн (три тисячі триста дев`яносто одна гривня 36 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова