Справа № 580/10035/24
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року справа № 580/10035/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Янківської В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 30.03.1992 року по 10.08.1994 року, з 09.09.2010 року по 29.10.2011 року, з 09.11.2011 по 30.11.2015 та до страхового стажу період строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 12.05.1985 по 25.06.1987.

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести з 07.06.2022 перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 30.03.1992 року по 10.08.1994 року, з 09.09.2010 по 29.10.2011, з 09.11.2011 по 30.11.2015 та до страхового стажу період строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 12.05.1985 по 25.06.1987, а також здійснити виплату заборгованої суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 07.06.2022 з урахуванням раніше виплачених сум однією сумою (з урахуванням раніше здійснених виплат);

3) встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в особі суб`єкта владних повноважень - Першого заступника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Світлану ЗІННИК подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не виконує рішення Запорізького окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 280/4519/22.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду 05.11.2024 відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив таке.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі №280/4519/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.06.2022 року № №37 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 30.03.1992 року по 10.08.1994 року, з 09.09.2010 року по 29.10.2011 року, з 09.11.2011 року по 30.11.2015 року та до страхового стажу період строкової військової служби в лавах Радянської Армії з 12.05.1985 по 25.06.1987. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2022 року про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, ).

Вважаючи, що відповідачем не виконується рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі №280/4519/22 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з відповідними заявами.

Листом від 04.07.2023 №7705-7192/Ч-02/8-2300/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зазначило, що на виконання зазначеного рішення суду позивачу із 07.06.2022 призначено пенсію з урахуванням страхового стажу 30 років 10 місяців, у тому числі 6 років роботи за Списком № 1 зараховано у подвійному розмірі, заробітної плати за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 до 31.01.2022 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1.79245).

Розмір пенсії з 07.06.2022 становить 5994,42 грн, доплату пенсії розраховано за період з 07.06.2022 по 31.05.2023, вона становить 70734,16 грн.

Виплату пенсії за період з 07.06.2022 по 31.05.2023 буде здійснено відповідно до Порядку виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), невиплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають па контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі - Порядок № 1165).

Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України па відповідний рік.

Кошти, нараховані Вам за період з 07.06,2022 по 31.05.2023 Головним управлінням обліковано у 2023 році та буде виплачено відповідно до Порядку № 1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень на 2024 рік.

Листом від 18.04.2024 №5773-4460/Ч-02/8-2300/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зазначило, що на виконання рішення суду до страхового стажу зараховано період строкової служби в лавах Радянської Армії з 12.05.1985 по 25.06.1987 та до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди роботи з 30.03.1992 року по 10.08.1994, з 09.09.2010 по 29.10.2011, з 09.11.2011 по 30.13.2014.

Тобто, вказане рішення суду виконано не в повному обсязі, а саме: до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період з 01.12.2014 по 30.11.2015. оскільки за даними системи персоніфікованого обліку відсутня сплата внесків за цей період.

За результатом повторного розгляду на виконання вимог рішення Запорізького окружного адміністративного суду пенсійну справу позивача переглянуто та до пільгового стажу його роботи за Списком №1 зараховано період із 01.12.2014 до 30.11.2015.

Вважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не виконане рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі №280/4519/22 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на викладене, суд повинен пересвідчитись у наявності в особи, яка звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним.

Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд звертає увагу, що відповідно до резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі №280/4519/22 виконання даного судового рішення покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідно до статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині 1 статті 11 цього Закону йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суддя звертає увагу, що вищезазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини 5 статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Суддя також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 1291 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суддя дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

За вказаних обставин, суддя зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Таким чином, для захисту порушених прав при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.20225 в справі 280/4519/22, позивач має право звернутись до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо виплати заборгованої суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 07.06.2022, суд зазначає таке.

Листом від 04.07.2023 №7705-7192/Ч-02/8-2300/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зазначило, що на виконання зазначеного рішення суду позивачу із 07.06.2022 призначено пенсію з урахуванням страхового стажу 30 років 10 місяців, у тому числі 6 років роботи за Списком № 1 зараховано у подвійному розмірі, заробітної плати за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 до 31.01.2022 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1.79245).

Розмір пенсії з 07.06.2022 становить 5994,42 грн, доплату пенсії розраховано за період з 07.06.2022 по 31.05.2023, вона становить 70734,16 грн.

Виплату пенсії за період з 07.06.2022 по 31.05.2023 буде здійснено відповідно до Порядку виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), невиплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають па контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі - Порядок № 1165).

Частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України, порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нарахована позивачу сума має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів ГУ ПФУ в Черкаській області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно із частиною другою статті 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Статтями 71, 73 Закону № 1058-ІV визначено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Кошти Пенсійного фонду використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом: надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає необґрунтованими, у зв`язку із чим адміністративний позов не підлягає до задоволення.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ЯНКІВСЬКА