Справа № 613/1834/24
Суддя: Сеник О. С.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №-613/1834/24 Провадження №-2-а/613/25/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2024 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу № 613/1834/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
Позивач, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник позивача адвокат Тризна Є.М., звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить:
1) поновити строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
2) витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_2 копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в рамках якої було винесено оскаржувану постанову № 490/5662-п;
3) скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Із вказаною постановою позивач не погоджується та вважає такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Позивач вказує, що при складанні протоколу уповноваженою особою не зазначено та не надано доказів неможливості отримання інформації з відповідних реєстрів. Стверджує, що при притягненні до адміністративної відповідальності не було враховано, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому відповідач має усі персональні дані позивача. Так у 2024 році жодних претензій чи викликів до ТЦК з цього приводу до ОСОБА_1 не було. Позивач працює офіційно на державному оборонному підприємстві ДП «Завод імені В.О. Малишева». Станом на теперішній час у позивача не змінилися жодні облікові данні (діти у нього не народжувались, він не змінював місця роботи, засоби зв`язку та реєстрацію місця проживання, стан його здоров`я також не змінився). ОСОБА_1 має бронювання, оскільки є спеціалістом оборонного підприємства. Також ОСОБА_1 зазначив, що має військовий квиток серії НОМЕР_1 , у якому внесено VIN-код зі штрих-кодом, який реєстр «Оберіг» автоматично присвоює військовозобов`язаному, призовнику чи резервісту.
Також, при прийнятті оскаржуваної постанови не враховано положення примітки до ст. 210 КУпАП, в якій зазначено, що положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних останніх шляхом інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателем яких є державні органи. Держателем вказаного Єдиного реєстру призовників, є РТЦК та СП. При складанні протоколу уповноважена особа не зазначила та не надала доказів неможливості отримання інформації про позивача з відповідних реєстрів. Враховуючи викладене, позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідачем не надано доказів дотримання ним вимог ст.ст. 33, 278, 279, 280 КУпАП під час розгляду справи щодо встановлення наявності компетенції ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розгляду справи, правильності складення адміністративного протоколу, належного сповіщення особи про дату, час та місце розгляду справи, наявності клопотань у позивача або його адвоката, необхідності витребування додаткових матеріалів, достатності доказів для притягнення позивача до відповідальності, обставин, які підлягають врахуванню при накладенні стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.
Відповідачем не надано доказів, коли і яким чином було виявлено адміністративне правопорушення, що стало наслідком винесення стосовно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що необхідно для дотримання вимог ст. 38 та 277 КУпАП.
Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та недоведеністю вини позивача, а також через процедурні порушення при формуванні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, при складанні протоколу, а також при вирішенні справи та складанні постанови.
Ухвалою суду від 18.11.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови. Поновлено ОСОБА_1 строк на подання позову до ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 27.09.2024 № 490/5662-п. Прийнято до розгляду адміністративний позов та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 27.11.2024 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в рамках якої винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення від 27.09.2024 № 490/5662-п.
03.12.2024 до суду надійшли витребувані докази.
Відповідач у поданому 25.11.2024 письмовому відзиві на позовну заяву заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що 23.09.2024 під час звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, було виявлено факт неуточнення своїх персональних даних, на підставі чого оператором групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 старшим солдатом ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно того, що будучи військовозобов`язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз.7 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та абз. 4 п.1 ч.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-1X від 11.04.2024р. (далі - ЗУ №3633-IX), а саме: перебуваючи на військовому обліку, протягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ №3633-IX не уточнив свої облікові та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Так, всупереч вимогам абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі по тексту Закон № 3633-ІХ), який набрав чинності 18.05.2024, ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ОСОБА_1 проігнорував виконання покладеного на нього обов`язку та не скористався жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних, порушив правила військового обліку та вчинив порушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Крім того, на думку представника відповідача, позивач помилково ототожнює процедуру присвоєння та вклейку він-коду до його військового квитка з обов`язком уточнення персональних даних, передбаченим Законом України № 3633-ІХ, тому твердження є безпідставними та таким, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства України.
Щодо твердження позивача, стосовно примітки до ст. 210 КУпАП вказано, що примітка до ст.210 КУпАП не може бути застосована у даному випадку, оскільки саме на позивача законодавством покладено обов`язок вчинити певні дії уточнити свої персональні дані у встановлений законом строк, які могли бути вчинені лише ним особисто. Відповідач, як держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, однак, обов`язок такого уточнення покладається саме на позивача.
При цьому, представник позивача звернув увагу, що жодна із баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти.
Враховуючи викладене, військовозобов`язаний ОСОБА_1 допустив порушення правових норм, передбачених абз. 7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а відтак, оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.
Позивач, представник позивача та представник відповідача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача у поданій до суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача.
Представник відповідача у поданому до суду письмовому відзиві просив розглядати справу за його відсутності.
Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 23.09.2024 оператором групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 490/5538 стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що під час перевірки документів у ІНФОРМАЦІЯ_4 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 .. Так, рядовий запасу ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , в особливий період, в порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 4 п.1 ст.2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 3633-ІХ, абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій,передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз. 4 пункту 1 частини ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ 1) під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 27.10.1986, в якому наявний запис про присвоєння позивачу ВІН № *8* та відповідна наклейка зі штрих-кодом.

Як вбачається з посвідчення № СЛ 3234 від 01.08.2024, виданим Міністерством оборони України, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, має військове звання рядовий, військово-облікова спеціальність № 790, працює на посаді модельника з металевих моделей 6 розряду у ДП «Завод імені В.О. Малишева», та йому надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час строком на 12 місяців з дня оформлення відстрочки від призову, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18 березня 2015 № 493-р згідно з переліком посад і професій (додаток до розпорядження № 19), найменування розділу ІІ, пункт 17.

Згідно з наданими позивачем копіями посвідчення № НОМЕР_2 від 17.05.2023, довідки відділу кадрів № 344/019 від 17.10.2014, ОСОБА_1 з 10.05.2012 по теперішній час працює модельником з металевих моделей 6 р. у Державному підприємстві «Завод ім. В.О. Малишева».

Відповідно до довідки № 207/1/764 військово-лікарської комісії, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.09.2024 за № 764, солдат запасу ОСОБА_1 23.09.2024 пройшов медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз ВЛК рак сечового міхура, 2 стадія.

Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Витягом з ІКС «Оберіг» за ідентифікатором військовозобов`язаного НОМЕР_3 щодо ОСОБА_1 підтверджено, що він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , вид обліку рядовий, сержантський і старшинський склад запасу, звання рядовий, місце народження Харківська область, Україна. Дата введення інформації про особу в систему 17.02.2021. Звірка даних підприємства та ВНЗ 13.09.2024.

У вказаному витягу відсутні відомості щодо обліку ОСОБА_1 як порушника військового обліку, крім того, 23.09.2024 проходив медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач володіє щодо нього певними обліковими даними, яких вистачило для того, щоб у встановленому законом порядку оформити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу.

Суд зауважує, що норма ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, в оскаржуваній постанові відсутні.

Суд вказує, що як в оскаржуваній постанові, так і у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (як зазначено у постанові, факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ОСОБА_1 виявлено в ході бесіди, з наданих та наявних документів, під час перевірки документів у ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей (персональних та службових даних), узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів).

Судом взято до уваги викладені у відзиві доводи відповідача про те, що жодна з баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку та адресу електронної пошти, проте, виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, такі доводи не були підставою для її винесення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

У витребуваних судом та наданих відповідачем матеріалах справи про адміністративне правопорушення, в рамках якої було винесено оскаржувану постанову, відсутні інші документи, крім протоколу № 490/5538 від 23.09.2024, витягу з ІКС «Оберіг», з якого вбачається перебування позивача на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 і отримання ним ідентифікатора військовозобов`язаного, копії паспорту ОСОБА_1 та картки фізичної особи-платника податків.

З огляду на викладене, суд вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210-1КУпАП не застосовуються - за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч.5 ст.5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

З витребуваних судом та наданих відповідачем копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП (у розумінні примітки до ст.210 КУпАП).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова наведеним вимогам не відповідає, оскільки прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП (зокрема, без урахування положень примітки до ст. 210 КУпАП), необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень.

Керуючись статтями 2, 6-9, 72-77, 139, ч.4 ст.229, ст.ст.241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, - задовольнити.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.09.2024 № 490/5662-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Суддя О.С. Сеник