Справа № 300/8134/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. справа № 300/8134/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови видати паспорт громадянина України у формі книжечки та зобов`язати вчинити такі дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, заявник, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Денисюк Оксана Іванівна (надалі по тексту також - представник позивача, адвокат Денисюк О.І.), звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, Управління, державний міграційний орган, управління міграційної служби, УДМС в Івано-Франківській області), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, викладену у формі листа від 24.09.2024 за №О-177/6/2602-24/2610/170-24, у видачі ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області оформити та видати ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних про нього до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру (надалі по тексту також - ЄДДР).

Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправна, на переконання позивача, відмова Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-XII.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку, 29.08.2024 звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області із заявою про видачу паспорта громадянина у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ. Відповідач листом від 24.09.2024 за №О-177/6/2602-24/2610 повідомив позивача про те, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. У поданій ОСОБА_1 заяві не вказано причин відмови від оформлення паспорта громадянина України у формі передбаченій Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 за №5492-VI (надалі по тексту також - Закон №5492-VI). Повідомив, що у ОСОБА_1 відсутні підстави для побоювання формування унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (надалі по тексту також - УНЗР), оскільки такий уже сформований під час оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 06.04.2018 (УЗНР №20070803- 02897). Обробку персональних даних здійснено на підставі заяви-анкети №8518906 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру від 16.01.2018, а про присвоєння УНЗР заявника повідомлено під підпис.

ОСОБА_1 таку відмову вважає безпідставною, а своє право на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки також обґрунтовує наступним. Так, стверджує, що позивач не надавав згоди на зберігання, накопичення, використання, облік, поширення (обробку) своїх персональних даних в межах Єдиного державного демографічного реєстру та поза його межами, оскільки на момент видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм йому виповнилось лише десять років, відповідну заяву підписувала мати позивача. В заяві-анкеті відповідно до досягнення 12-річного віку не передбачалось отримання відцифрованих відбитків пальців та відцифрованого підпису.

Окрім того, 01.08.2024 ОСОБА_1 подав заяву до Управління про відкликання згоди на обробку персональних даних і заборону відповідачу реєструвати, збирати, зберігати, використовувати, поширювати (обробляти) його персональні дані в межах Єдиного державного демографічного реєстру (надалі по тексту також - Реєстр, ЄДДР) та за його межами. Вказаною заявою позивач заборонив відповідачу присвоювати йому цифрові ідентифікатори, а також подальше збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, адаптування, зміну, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізацію, передачу) його персональних даних, без його згоди і добровільного волевиявлення, висловленого виключно у письмовій формі, та просив знищити його персональні дані, які на момент отримання заяви, знаходяться в ЄДДР, у тому числі Унікальний номер запису в реєстрі, за яким закріплені його персональні дані - на виконання вимог і положень Закону України "Про захист персональних даних", у встановленому законодавством порядку.

На коментовану заяву УДМС України в Івано-Франківській області листом від 22.08.2024 за №О-157/6/2602-24/26/10/155-24, повідомлено позивача про те, що суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, проте таке право виникає у володільця персональних даних виключно, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними. Зазначено про ненадання будь-яких доказів про незаконність чи недостовірність обробки персональних даних.

ОСОБА_1 , вважаючи, що його право на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки порушене, звернувся до суду із цим позовом та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.24-25). В подальшому, 04.11.2024 представник позивача у строк, встановлений судом, подала заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору (а.с.27-29).

Через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему надійшла заява від представника Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 29.10.2024" із подальшою реєстрацією 29.10.2024 за вх.№30768/24 (а.с.18-23). Таку мотивовано тим, що ОСОБА_1 звертався із аналогічними позовом про той самий предмет і з тих самих підстав, між тими самими сторонами до Івано-Франківського окружного адміністративного суду (справа №300/7684/23).

За наслідками виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2024, ухвалою суду від 06.11.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами. Відмовлено в задоволенні клопотання Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 29.10.2024 про відмову у відкритті провадження у даній справі. Одночасно судом витребувано у сторін додаткові докази, необхідні для розгляду справи (а.с.30-31).

Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області подало до суду письмові пояснення від 18.11.2024 за №2601.13-5839/2601.13.2-24, реєстрацію яких здійснено 18.11.2024 за №32464/24 (а.с.33-34). Представник Управління зазначила, що ОСОБА_1 видано 06.04.2018 паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія та номер НОМЕР_1 на підставі заяви-анкети №8518906, котра містить згоду на внесення інформації про позивача в ЄДДР з подальшим формуванням УНЗР. Інших паспортів громадянина України чи паспортів громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 не видавалось.

Також відповідач скористався правом на подання відзиву від 15.11.2024 за №2601.13-5824/2601.13.2-24 на позовну заяву, який зареєстровано у суді 18.11.2024 за вх.№32495/24 разом із долученими документами (а.с.34а, 35-78). Управління ДМС в Івано-Франківській області не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, вказує на їх безпідставність та вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За доводами відповідача, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 паспорт у формі книжечки оформляється представником окремої суспільної групи, які побоюються формування цифрових ідентифікаторів особи у реєстрі через свої релігійні переконання, у даному ж випадку ОСОБА_1 уже сформовано УНЗР при виготовленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон серія та номер НОМЕР_1 . Таким чином, позивач, на переконання представника органу міграційної служби, не належить до суспільної групи осіб, які побоюються обробки їх персональних даних засобами реєстру та формування щодо них цифрових ідентифікаторів особистості з релігійних переконань. На переконання представника Управління, застосуванню до даних правовідносин підлягають висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.04.2024 у справі №300/5054/23, від 08.06.2023 у справі №380/5977/21, від 21.11.2023 у справі №300/987/23, від 21.12.2022 у справі№160/1/21. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Адвокат Денисюк О.І. через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему скерувала до суду відповідь із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 20.11.2024" на відзив, реєстрацію якої здійснено судом 21.11.2024 за вх.№32736/24 (а.с.79-83). Представник позивача заперечила проти доводів відповідача, викладених у відзиві, вказує на їх безпідставність, з огляду на наступне.

На переконання адвоката Денисюк О.І., доводи відповідача щодо подання ОСОБА_1 заяви у вигляді звичайного звернення з проханням оформити паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року є безпідставними, оскільки позивачем окремо 29.08.2024 подано до Івано-Франківського відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області заяву-анкету, за формою визначеною Додатком №1 до Тимчасового порядку оформлення та видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2019 за №456. Додатково вказала, що відмова Управління, викладена у формі листа від 24.09.2024 за №О-177/6/2602-24/2610/170-24 не містить у собі жодної підстави визначеної діючим законодавством України, для відмови у видачі паспорту, зокрема, визначених розділом Х Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України. З огляду на наведене, просила задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач подав до суду заперечення від 25.11.2024 за №2601.13-5956/2601.13.2-24 на відповідь на відзив, які разом із долученими документами зареєстровані у суді 25.11.2024 за вх.№33079/24 (а.с.84-90). У вказаних запереченнях Управління вказало на обставину неотримання заяви, яку представник відповідача приєднала до відповіді на відзив. Зазначило, що звернення ОСОБА_1 розглядалось у порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян".

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Івано-Франківськ, про що в Книзі реєстрації народжень 2007 року 09 місяця 28 числа зроблено відповідний актовий запис за №2047, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8, 73).

ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву-анкету №8518906 від 16.01.2018, в якій просила внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про особу, інтереси якої представляє, у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.47).

УДМС України в Івано-Франківській області 06.04.2018 видано позивачу паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , УНЗР 897, свідченням чого є наявна в матеріалах адміністративної справи облікова картка на особу, яка порушує клопотання про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.48).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади, виданого 11.09.2023 Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради за №2023/007245567, сформованого на підставі заяви законного представника ОСОБА_2 від 11.09.2023, позивач з 12.06.2015 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 897, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 (а.с.74, 76).

Відповідно до інформації про особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що міститься в Єдиній інформаційно-аналітичній системі управління міграційними процесами (надалі по тексту також - ЄІАС УМП), позивачу присвоєно УЗНР 897 та видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 06.04.2018, дійсний до 06.04.2022 (а.с.49).

Позивач 01.08.2024 звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (Івано-Франківський відділ) із заявою (зареєстрована 01.08.2024 за вх.№О-157/6/2602-24), в якій на виконання вимог і положень Закону України "Про захист персональних даних" просив знищити персональні дані останнього, котрі, на момент отримання даної заяви, знаходяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, у тому числі Унікальний номер запису в реєстрі, за яким закріплені персональні дані (а.с.65-67).

Відповідач листом від 22.08.2024 за №О-157/6/2602-24/2610/155-24 повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для вчинення дій щодо знищення персональних даних, які знаходяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, у тому числі, УНЗР (а.с.67-68).

Не погодившись із вказаною відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, котра перебуває у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду , котра розглядається у іншій справі №300/7929/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122513916).

В подальшому, позивач у зв`язку із досягненням 16-річного віку, 29.08.2024 звернувся до УДМС в Івано-Франківській області із заявою про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, передбаченого Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ, реєстрацію якої проведено відповідачем 29.08.2024 за №О-177/6/2602-24 (а.с.71).

У матеріалах адміністративної справи також міститься заява про видачу паспорта у зв`язку із досягненням 16 років від 29.08.2024 (а.с.82).

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, УДМС в Івано-Франківській області листом від 24.09.2024 за №О-177/6/2602-24/2610/170-24, повідомило наступне. Законом №5492-VI передбачено оформлення паспорта громадянина України виключно у формі картки, котрий містить безконтактний електронний носій. У листі зазначено, що 19.09.2018 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову в зразковій справі №806/3265/17, яка стосується захисту прав і свобод громадян, які не надають згоду на обробку персональних даних засобами Єдиного державного демографічного реєстру, оскільки побоюються присвоєння цифрових ідентифікаторів особистості з огляду на свої релігійні переконання. Однак, на переконання відповідача, підстав для побоювання формування унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі у ОСОБА_1 немає, оскільки УНЗР у Єдиному державному демографічному реєстрі вже сформований під час оформлення останнім паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_1 , виданого 06.04.2018.

Вважаючи протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, викладену у листі 24.09.2024 за №О-177/6/2602-24/2610/170-24 у оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Конституції України, Законом України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 за №2297-VI (надалі по тексту також - Закон №2297-VI), Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 за №5492-VI, Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-XII, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України" від 14.07.2016 за №1474-VIII (надалі по тексту також - Закон №1474-VIII), постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" від 25.03.2015 за №302 (надалі по тексту також - Постанова №302).

Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 за №2235-ІІІ (надалі по тексту також - Закон №2232-ІІІ) до документів, що підтверджують громадянство України, віднесено паспорт громадянина України.

Згідно з пунктами 2 та 3 Положення №2503-XII паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Пунктами 13-14 Положення №2503-XII встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає:

- заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України;

- свідоцтво про народження;

- дві фотокартки розміром 35х45 мм;

- у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

За видачу паспорта справляється державне мито.

Форма заяви, зазначеної у підпункті 1 пункті 13 Положення, була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" від 13.04.2012 за №320, а саме Додаток 1. Однак вказаний наказ втратив чинність на підставі наказу цього ж Міністерства від 01.03.2018 за №161. Іншого зразка форми про видачу паспорта громадянина України, встановленого Міністерством внутрішніх справ України для реалізації пункту 13 Положення №2503-XII на сьогодні немає.

Громадянин повинен надійно зберігати паспорт. Про втрату паспорта громадянин зобов`язаний терміново повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, який видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. Форма тимчасового посвідчення та порядок його видачі встановлюються Міністерством внутрішніх справ України (пункт 19 Положення № 2503-XII).

З 06.12.2012 набрав чинності Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 за №5492-VI, яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №5492-VI суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру, оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Частиною 1 статті 4 Закону №5492-VI встановлено, що Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Згідно з частинами другою, третьою статті 4 Закону №5492-VI визначені цим Законом уповноважені суб`єкти для обліку даних ведуть відомчі інформаційні системи (надалі по тексту також - ВІС). Порядок ведення Реєстру та взаємодії між уповноваженими суб`єктами встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних". У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

За приписами пункту "а" частини 1 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України" від 14.07.2016 за №1474-VIII, який набрав чинності з 1 жовтня 2016 року, статтю 13 Закону №5492-VI доповнено частиною 3 наступного змісту: "Паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій. Посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідчення водія не містять безконтактного електронного носія".

Також Законом №1474-VIII частину 2 статті 21 Закону №5492-VI викладено в такій редакції: "Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України".

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону №5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

За змістом частин першої, другої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Законом №1474-VIII доповнено частину другу статті 21 Закону №5492-VI та викладено у такій редакції: "Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України".

Кабінету Міністрів України пунктом 7 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1474-VIII доручено у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На виконання положень частини 2 статті 15 та абзацу 2 частини 2 статті 21 Закону №5492-VI Кабінет Міністрів України прийняв Постанову "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" від 25.03.2015 за №302, якою затвердив: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Як визначено пунктом 2 вказаної Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 1 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-XII;

- з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови №302 встановлено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 01.11.2016, є чинним протягом строку, на який його було видано. Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 за №302 (надалі по тексту також - Порядок № 302), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто (підпункт 1 пункту 7 Порядку №302).

Пунктами 14 та 32 Порядку №302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта.

Згідно правового регулювання встановленого пунктом 131 Порядку №302 до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься така інформація, зокрема, біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).

За приписами частини 7 статті 16 Закону №5492-VI уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо:

1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа;

2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті);

3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа;

4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. №302" від 03.04.2019 за №398 (надалі по тексту також - Постанова №398), яка набрала чинності 07.06.2019 внесено зміни до пункту 3 Постанови №302, доповнивши його абзацом наступного змісту: "Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року".

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 за №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 за №398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. №302" наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" від 06.06.2019 за №456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (надалі по тексту також - Тимчасовий порядок №456).

За приписами пункту 1 Розділу І "Загальні положення" Тимчасового порядку №456 цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 за №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 за №398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. №302", Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року №719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.

Із аналізу наведеного слідує, що з 07.06.2019 та на момент виникнення спірних правовідносин єдиною підставою для оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року громадянам України є рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, а видача і оформлення таких паспортів повинна здійснюватися відповідно до Тимчасового порядку №456.

Згідно пункту 1 Розділу ІІI "Оформлення паспорта вперше" Тимчасового порядку №456 для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (надалі по тексту також - заявник) подає:

1) заяву;

2) рішення суду;

3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави;

4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;

5) дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см;

6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи;

7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Як вже встановлено судом вище по тексту судового рішення, ОСОБА_1 29.08.2024 звернувся до УДМС в Івано-Франківській області із заявою про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, передбаченого Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ, реєстрацію якої проведено відповідачем 29.08.2024 за №О-177/6/2602-24 (а.с.71). У матеріалах адміністративної справи також міститься заява про видачу паспорта у зв`язку із досягненням 16 років від 29.08.2024 (а.с.82).

До заяви від 29.08.2024 позивач долучив копії:

- паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 (матір) (а.с.72);

- паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 (батько) (а.с.72);

- свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.73);

- витягу з реєстру територіальної громади №2023/007245567 від 11.09.2023 (а.с.74, 76);

- картки платника податків №915-12-07163 від 14.12.2012 (а.с.75).

В адміністративному позові заявник також стверджує, що ним подавалось дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см. Така обставина відповідачем не заперечується та, як зазначив представник Управління, у запереченнях на відповідь на відзив, оригінали двох фотокарток повернено заявнику наручно 02.10.2024 з відповідним листом про розгляд його звернення.

Із аналізу наведеного слідує, що позивач не долучив до заяви від 29.08.2024 рішення суду, при цьому, неподання рішення суду не можна вважати як недолік, так як такого, станом на 29.08.2024, не було і не могло бути.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 про відмову від оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17, суд керується наступними мотивами.

Так, правова позиція щодо наявності права громадян на отримання паспорта у формі книжечки сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Розглянувши зразкову справу №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що норми Закону №5492-VI, на відміну від норм Положення №2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом"), не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя в контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі констатувала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Відділу УДМС щодо відмови у видачі позивачеві паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ є обґрунтованими. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що самі по собі дії Відділу УДМС щодо відмови позивачеві у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону №5492-VI.

Відповідно до пунктів 21, 22 частини 1 статті 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Таким чином, ознаками типових адміністративних справ є один і той же відповідач-суб`єкт владних повноважень та/або його відокремлені структурні підрозділи, аналогічні підстави публічно-правового спору, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин та аналогічні позовні вимоги.

У зразковій справі №806/3265/17 Велика Палата Верховного Суду вказала на ознаки цієї типової справи:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення №2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення №2503-ХІІ.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що дана адміністративна справа не може бути визначена як типова (№806/3265/17) з огляду на наступне.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 07.05.2014 за №152 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон", якою затверджені зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, згідно з додатками 1 і 2 та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (надалі по тексту також - Порядок №152, у редакції, станом на момент видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон (06.04.2018)).

Відповідно до пункт 1 Порядку №152 паспорт громадянина України для виїзду за кордон (надалі по тексту також - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну. Паспорт для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій.

Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років (пункт 4 Порядку №152).

Згідно з пунктом 7 Порядку №152 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються:

1) особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто;

2) особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (надалі по тексту також - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа;

3) особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я та яка потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, - на підставі заяви-анкети особи або її законного представника.

Пунктом 14 Порядку №152 визначено, що до заяви-анкети вноситься така інформація про особу, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон:

1) прізвище, власне ім`я та по батькові (надалі по тексту також - ім`я);

2) дата народження;

3) місце народження (держава, область, район/місто, селище/село);

4) стать;

5) дата та підстави набуття громадянства;

6) унікальний номер запису в Реєстрі (у разі наявності);

7) відцифрований образ обличчя особи;

8) відцифрований підпис особи (крім осіб, які в установленому законом порядку визнані недієздатними, та осіб, які не досягли 14-річного віку). Підпис осіб з фізичними вадами вноситься за їх бажанням. Підпис осіб, які не можуть пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, - вноситься із застосуванням засобів Реєстру шляхом сканування;

9) відомості про отримання відцифрованих відбитків пальців рук (відцифровані відбитки пальців рук особи не отримуються до досягнення нею 12-річного віку та у разі, коли особа не може пересуватися самостійно у зв`язку із тривалим розладом здоров`я та потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку);

10) місце проживання із зазначенням адреси (держава, область, район/місто, селище/село, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири);

11) номер контактного телефону заявника та/або адреса електронної пошти;

12) реквізити документа, на підставі якого оформлюється паспорт для виїзду за кордон;

13) відомості про законного представника особи (ім`я, дата народження, реквізити документа, що посвідчує особу, та документа, що підтверджує його повноваження);

14) відомості про сплату адміністративного збору (консульського збору) або про звільнення від його сплати;

15) дата заповнення заяви-анкети.

Так, ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1 (позивача), подано заяву-анкету №8518906 від 16.01.2018, в якій остання просила внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про особу, інтереси якої представляє, у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.47).

Згідно із заявою-анкетою для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру №8518906 від 16.01.2018 ОСОБА_1 видано паспорт громадян України для виїзду за кордон серії/номер НОМЕР_1 від 06.04.2018 із строком дії до 06.04.2022 (а.с.48, 49)

В результаті обробки персональних даних засобами ЄДДР заявнику сформовано унікальний номер запису в Реєстрі у Єдиному державному демографічному реєстрі (УНЗР №897), про що свідчить:

- облікова катка на особу, яка порушує клопотання про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії/номер НОМЕР_1 від 06.04.2018 (а.с.48);

- заява-анкета для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру від 16.01.2018 за №8518906 (а.с.47);

- витяг із Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами від 03.09.2024 (а.с.49).

Із поданих відповідачем відомостей з ЄІАС УМП слідує, що позивачу видавався 06.04.2018 паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії/номер НОМЕР_1 від 06.04.2018 із строком дії до 06.04.2022.

Слід в котре наголосити на тому, що відповідно до положень статті 10 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Варто зазначити, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2019 стосується питань захисту прав і свобод громадян, які не надають згоду на обробку персональних даних, оскільки побоюються настання тяжких негативних наслідків з мотивів релігійних переконань.

В мотивувальній частині постанови Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 вказано на необхідність врахування державою "побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю".

Однак, у даному випадку позивачем не обґрунтовано, яким чином оформлення паспорта у вигляді ID-картки впливатиме на його приватне життя, з огляду на те, що ОСОБА_1 оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії/номер НОМЕР_1 від 06.04.2018 із строком дії до 06.04.2022, та надано згоду обробку персональних даних і внесення відомостей про останнього до ЄДДР із наступним формуванням унікального номера запису у Єдиному державному демографічному реєстрі (УНЗР №897).

Доводи представника позивача про ненадання згоди ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки станом на надання такої (16.01.2018) заявнику виповнилось лише 10 років.

У розумінні підпункту 2 пункту 7 Порядку №152 оформлення та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються особі, яка не досягла 16-річного віку на підставі заяви-анкети одного з батьків, а таким чином заяву-анкету №8518906 від 16.01.2018 ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1 , слід вважати згодою саме позивача на внесення даних останнього до ЄДДР.

Відомості про такий номер внесені у паспорти громадянина України для виїзду за кордон серії/номер НОМЕР_1 від 06.04.2018.

Необхідно зазначити, що законодавство, застосовне до спірних правовідносин, не містить визначення поняття "побоювання" а тому, вирішуючи спір у цій частині, суд, серед іншого, виходить з тлумачення вищезазначеної категорії (в юридичному значенні), наведеної у тлумачному словнику української мови (https://slovnyk.ua/index.php?swrd=%D0%BF%D0%BE%D0%B1%D0%BE%D1%8E%D0%B2%D0%B0%D0%BD%D0%BD%D1%8F).

Так, відповідно визначення, наведеного в згаданому джерелі, під "побоюванням" слід розуміти почуття тривоги, хвилювання, викликане чеканням чого-небудь неприємного, небажаного.

Тобто термін охоплює душевний стан особи, який виявляється у її переживаннях, пов`язаних із очікуванням виникнення "небезпеки" чи "шкоди" у майбутньому у зв`язку із настанням певних подій або умов.

Таким чином, особа, котра звернулась із заявою щодо внесення персональних даних до Реєстру та надала згоду на їх обробку з формуванням цифрового ідентифікатора - не може побоюватися настання негативних наслідків в майбутньому, оскільки відповідна подія відбулася у минулому за її безпосередньою згодою.

Слід звернути увагу, що у даному випадку УНЗР у ОСОБА_1 вже сформований, а відомості про останнього внесені до ЄДДР, відтак у позивача відсутні підстави для побоювання щодо формування УНЗР та внесення відомостей до ЄДДР в майбутньому.

Отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформленого засобами ЄДДР, а також наявність у позивача реєстраційного номера облікової картки платника податків (РНОКПП НОМЕР_3 ) вказує на те, що ОСОБА_1 не належить до суспільної групи осіб, які відмовляються від присвоєння цифрових ідентифікаторів з релігійних переконань.

Разом з тим, у зразковій справі правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі захистила реальні побоювання громадян, які відмовляються від внесення персональних даних в ЄДДР, у зв`язку з побоюванням настання тяжких негативних наслідків, а не у зв`язку із простим небажанням його надавати.

Позивачем не обґрунтовано, яким чином оформлення паспорта у вигляді ID-картки впливатиме на його приватне життя, тобто виникає питання чи справді є оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки для особи "надмірним тягарем", про що наголошено в мотивувальній частині Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), з огляду на те, що особою вже оформлено біометричний закордонний паспорт, виданий засобами Єдиного державного демографічного реєстру.

У досліджуваному випадку УНЗР у особи сформований, і підстави для побоювання такого формування у особи відсутні.

Таким чином, справа за позовом ОСОБА_1 не є типовою до зразкової справи №806/3265/17, розглянутої Великою Палатою Верховного Суду, в якій позивач категорично відмовлялася від обробки її даних засобами Реєстру з будь-якою метою.

У спірних правовідносинах таку обробку уже проведено за згодою позивача, а оформлення чи відмова від оформлення нового документа засобами ЄДДР на наявність у реєстрі раніше сформованого УНЗР не вплине, тому не становитиме жодного втручання у приватне життя позивача.

Суд вважає, що якщо особа вже надала згоду на оброку даних засобами ЄДДР з формуванням УНЗР при формуванні паспорта для виїзду за кордон, виготовлення кого є правом особи, а не її обов`язком, то відповідно її відмова від виготовлення паспорта громадянина України у формі ID-картки засобами ЄДДР є необґрунтованою.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.12.2022 у справі №160/1/21, від 21.11.2023 у справі №380/5977/21 і від 25.04.2024 у справі №300/5054/23.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5статті 242 КАС України).

Як свідчать матеріали справи, позивач 01.08.2024 звертався до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (Івано-Франківський відділ), із заявою (зареєстрована 01.08.2024 за вх.№О-157/6/2602-24), в якій на виконання вимог і положень Закону України "Про захист персональних даних" просив знищити персональні дані останнього, котрі, на момент отримання даної заяви, знаходяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, у тому числі, Унікальний номер запису в реєстрі, за яким закріплені персональні дані (а.с.65-67). Відповідач листом від 22.08.2024 за №О-157/6/2602-24/2610/155-24 повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для вчинення дій щодо знищення персональних даних, які знаходяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, у тому числі, УНЗР (а.с.67-68).

Вказана відмова є предметом судового розгляду в адміністративній справі №300/7929/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122513916), провадження в якій 22.10.2024 відкрито Івано-Франківським окружним адміністративним судом.

В адміністративній справі №300/8134/24 судом не досліджується питання знищення/вилучення з ЄДДР персональних даних ОСОБА_1 , зокрема УНЗР, предметом розгляду у даній справі є встановлення правомірності/неправомірності відмови відповідача у видачі заявнику паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ.

Варто наголосити, що, станом на момент вирішення цього спору по суті, відомості про ОСОБА_1 , внесені до ЄДДР, зокрема, сформований УНЗР є чинними, не є знищеними, а тому таку обставину суд враховує при прийнятті рішення у цій адміністративній справі №300/8134/24.

Стосовно вимоги позивача про видачу паспорта громадянина України без передачі будь-яких даних про нього до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР, слід зазначити наступне.

Як вже неодноразово наголошено судом вище по тексту судового рішення, УНЗР (№897) у ОСОБА_1 вже сформований, а відомості про останнього внесені до ЄДДР.

Щодо відомостей, котрі внесені до ЄДДР станом на дату видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон, то варто в котре повернутися до дійсного правового регулювання досліджуваного питання.

Пунктом 14 Порядку №152 визначено, що до заяви-анкети вноситься така інформація про особу, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон:

1) прізвище, власне ім`я та по батькові (надалі по тексту також - ім`я);

2) дата народження;

3) місце народження (держава, область, район/місто, селище/село);

4) стать;

5) дата та підстави набуття громадянства;

6) унікальний номер запису в Реєстрі (у разі наявності);

7) відцифрований образ обличчя особи;

8) відцифрований підпис особи (крім осіб, які в установленому законом порядку визнані недієздатними, та осіб, які не досягли 14-річного віку). Підпис осіб з фізичними вадами вноситься за їх бажанням. Підпис осіб, які не можуть пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, - вноситься із застосуванням засобів Реєстру шляхом сканування;

9) відомості про отримання відцифрованих відбитків пальців рук (відцифровані відбитки пальців рук особи не отримуються до досягнення нею 12-річного віку та у разі, коли особа не може пересуватися самостійно у зв`язку із тривалим розладом здоров`я та потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку);

10) місце проживання із зазначенням адреси (держава, область, район/місто, селище/село, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири);

11) номер контактного телефону заявника та/або адреса електронної пошти;

12) реквізити документа, на підставі якого оформлюється паспорт для виїзду за кордон;

13) відомості про законного представника особи (ім`я, дата народження, реквізити документа, що посвідчує особу, та документа, що підтверджує його повноваження);

14) відомості про сплату адміністративного збору (консульського збору) або про звільнення від його сплати;

15) дата заповнення заяви-анкети.

Станом на момент формування заяви-анкети №8518906 від 16.01.2018 (а.с.47) ОСОБА_1 , виповнилось 10 років (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 (а.с.73), а тому, згідно правового регулювання пункту 14 Порядку №152, до Реєстру не внесено відомостей про відцифрований підпис особи та відцифровані відбитки пальців рук (підпункти 8,9 пункту 14 Порядку №152).

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 26.11.2014 за №669, якою затверджено Порядок отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи (надалі по тексту також - Порядок №669 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цей Порядок визначає процедуру отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру (надалі по тексту також - Реєстр) та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи, які у передбачених законодавством випадках вносяться до безконтактного електронного носія у разі оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта України, службового паспорта України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзного документа біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзного документа особи, якій надано додатковий захист, картки мігранта (надалі по тексту також - документи).

Відцифровані відбитки пальців рук особи не отримуються до досягнення нею 12-річного віку та у разі відсутності у особи всіх пальців рук, про що зазначається в заяві-анкеті для внесення інформації до Реєстру (абзац 3 пункту 3 Порядку №№669).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку №№669 відцифровані відбитки пальців рук отримуються і вносяться до Реєстру у разі оформлення паспорта громадянина України: за згодою особи віком від 14 років, за згодою одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників - для особи, яка досягла 14-річного віку та яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною.

Заява про згоду на внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи або заява про відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи подається шляхом проставляння відповідної відмітки в заяві-анкеті для внесення інформації до Реєстру.

З огляду на зазначене правове регулювання, особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься лише у паспорті громадянина України.

Таким чином, ОСОБА_1 може реалізувати своє право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи, шляхом проставлення відповідної відмітки в заяві-анкеті для внесення інформації до Реєстру.

Окремо слід відзначити, що позивач не надав суду доказів звернення із вказаною вище заявою до УДМС в Івано-Франківській області, а отже, заявник і не намагався реалізувати своє право на не відцифрування відбитків пальців рук, однак ставить таку вимогу у позовній заяві, що свідчить про пасивну поведінку самого ОСОБА_1 .

Поряд з вказаним, ні заява позивача від 29.08.2024, ні адміністративний позов не містять мотивації і обґрунтування, якими б ОСОБА_1 розкривав зміст власних поглядів через призму релігійних переконань про причини побоювання у здійсненні відцифрування його власного зображення обличчя.

Той факт, що позивач із заявою від 29.08.2024 подав дві фотокартки розміром 35х45 мм зображення власного обличчя свідчить про обставину вже здійснення з волі ОСОБА_1 відцифрування його обличчя, результати якого виразилися в друкування (роздрукування) такого цифрового зображення.

Зі змісту наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин, з детального аналізу наявної у матеріалах справи заяви-анкети №8518906 від 16.01.2018 (а.с.47) та інформації з ЄІАС УМП (а.с.49), можна дійти висновку, що до ЄДДР внесено наступні відомості про ОСОБА_1 : прізвище, власне ім`я та по батькові, дата народження, місце народження (держава, область, район/місто, селище/село) стать, унікальний номер запису в Реєстрі (у разі наявності), відцифрований образ обличчя особи, місце проживання із зазначенням адреси (держава, область, район/місто, селище/село, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири), номер контактного телефону заявника та/або адреса електронної пошти, реквізити документа, на підставі якого оформлюється паспорт для виїзду за кордон; відомості про законного представника особи (ім`я, дата народження, реквізити документа, що посвідчує особу, та документа, що підтверджує його повноваження), дата заповнення заяви-анкети.

Отже, вимоги позивача щодо надання відповідачем останньому паспорту громадянина України без передачі будь-яких даних про нього до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР, є безпідставними, оскільки відповідні відомості вже є в ЄДДР, УНЗР присвоєний, а активних дій, спрямованих на не внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи, шляхом подання відповідної заяви, ОСОБА_1 не здійснювалось.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 968,96 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція про сплату №546L-43В8-4FDE (а.с.29).

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесені ними судові витрати при розгляду даної справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу таких витрат.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями134,139,241-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_2 ;

представник позивача - Денисюк Оксана Іванівна (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , ордер на надання правничої допомоги серії ВК №1148139), вул. Данила Галицького, буд.19, оф.530, м. Рівне, Рівненський район, Рівненська область, 33027;

відповідач - Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 37794486), вул. Академіка Гнатюка, 29, м.Івано-Франківськ, 76010.

Суддя Чуприна О.В.