Справа № 400/3748/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/3748/19

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,

повний текст судового рішення

складено 30.10.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Турецької І.О., Джабурії О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 у справі №400/3748/19 про відмову в задоволенні заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України

У С Т А Н О В И В:

29.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №400/3748/19.

Мотивуючи таке звернення позивач стверджує, що органом Пенсійного фонду судове рішення у справі №400/3748/19 частково не виконано.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі №400/3748/19 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку приписів статті 382 КАС України.

Приймаючи таку ухвалу суд першої інстанції вказав, що встановлення судового контролю є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Як установлено окружним адміністративним судом, у досліджуваній заяві позивач ініціює дослідження питань, яким у судовому рішенні в справі №400/3748/19 оцінка не надавалась.

Не погодившись із ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі №400/3748/23 позивачем до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, позивачем викладено прохання скасувати такий судовий акт із встановленням судового контролю за виконанням судового рішення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує, що орган Пенсійного фонду протиправно не здійснює нарахування та виплати пенсії у розмірі, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також компенсацію втрати частини доходів на суму несвоєчасно виплаченої пенсії. На думку позивача, спірні правовідносини не є самостійними та не вимагають від ОСОБА_1 нового звернення до суду, а можуть бути вирішенні через призму застосування положень ст.382 КАС України.

Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом ГУ ПФУ в Миколаївській області до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі від 30.09.2024 у справі №400/3748/19, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду без змін.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як зазначено в рішенні в Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно із частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу зазначених норм законодавства убачається, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що у разі не застосування такого заходу судового контролю як подання звіту судове рішення залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, встановлюючи строк для подання звіту, суд повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Так, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 у справі №400/3748/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області стосовно непоновлення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в листі від 03.06.2019 № № 435-М-01.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити ОСОБА_1 з 11.05.2019 нарахування пенсії за віком у розмірі, визначеному відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, здійснити її перерахунок та відповідні виплати.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим актом позивачем оскарженого його в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №400/3748/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 змінено, шляхом викладення четвертого абзацу його резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити ОСОБА_1 з 07.10.2009 нарахування пенсії за віком у розмірі, визначеному відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, здійснити її перерахунок та відповідні виплати».

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 залишено без змін.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №400/3748/19 органом Пенсійного фонду поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії з 07.10.2009, розмір якої становить 1769грн.

Отже, судом апеляційної інстанції установлено, що постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №400/3748/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області виконано.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи колегія суддів уважає правильним висновок окружного адміністративного суду про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 відносно встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

При цьому, колегія суддів уважає необґрунтованим довід позивача стосовно того, що на виконання рішення суду у справі №400/3748/19 органом Пенсійного фонду нараховується та виплачується пенсія за вислугу років у невстановленому законом розмірі, адже здійснюючи розгляд справи №400/3748/19 ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції не перевірявся та не встановлювався розмір пенсії, виплату якої ОСОБА_1 слід поновити з 07.10.2009.

Як правильно вказав суд першої інстанції, якщо позивач не погоджується із визначеним органом Пенсійного фонду розміром пенсії, то він не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом.

Не є юридично спроможним також посилання скаржника на наявність у Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області обов`язку з нарахування компенсації втрати частини доходів на суму несвоєчасно виплаченої пенсії, оскільки на вирішення суду таке питання позивачем не ставилось, а судом відповідно під час розгляду справи №400/3748/19 не перевірялось.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 у справі №400/3748/19 про відмову в задоволенні заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України, без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді І.О. Турецька О.В. Джабурія