Справа № 360/1323/23
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 грудня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/1323/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., перевіривши матеріали заяви Державної судової адміністрації України про зміну способу та порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі 360/1323/23 за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 06 грудня 2024 року надійшла заява Державної судової адміністрації України про зміну способу та порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 по справі 360/1323/23 за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вищевказаної заяви зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суд від 11.01.2024 у справі № 360/1323/23, зокрема, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави у розмірі 858,88 гривень.

На виконання зазначеного рішення 26.04.2024 Луганським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

Абзацом другим частини четвертої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) стягувачем за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) визначено ДСА України.

ДСА України, керуючись нормами статей 5, 15 Закону, абзацами четвертим, п`ятим пункту 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.01.2004 № 25-р "Про визначення уповноваженого банку, який провадить розрахунково-касові операції з коштами Пенсійного фонду України", пред`явила виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду, виданий у справі № 360/1323/23 до виконання органу державної виконавчої служби.

Однак, орган державної виконавчої служби повернув зазначений документ на підставі ч. 2 ст. 6 Закону, у зв`язку з тим, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки виконання даного рішення суду має здійснюватися центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування.

ДСА України, керуючись нормами статті 6 Закону, пред`явила виконавчий документ до виконання органу Державної казначейської служби України.

Проте, зазначений виконавчий документ був повернутий органом Казначейства без виконання у зв`язку з тим, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не має відкритих рахунків у органі Казначейства.

Таким чином, ДСА України як стягувач, в межах наданих Законом повноважень, здійснила всіх заходів, спрямованих на забезпечення виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду, виданого 26.04.2024 у справі № 360/1323/23, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судових витрат по сплаті судового збору в дохід держави у розмірі 858,88 гривень, однак з причин, які не залежать від стягувана, а саме у зв`язку з тим, що ані органи Казначейства, ані органи державної виконавчої служби, на яких Законом покладені обов`язки щодо примусового виконання судових рішень, не можуть виконати зазначене рішення суду, його виконання на сьогодні є ускладненим та неможливим.

Одночасно, самим боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не вживається жодних заходів щодо виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду, виданого у справі № 360/1323/23.

Зважаючи на викладене та у зв`язку з неможливістю виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі № 360/1323/23 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судових витрат по сплаті судового збору в дохід держави у розмірі 858,88 гривень, існує необхідність у заміні способу і порядку виконання зазначеного рішення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області сплатити судовий збір в розмірі 858,88 грн на користь Державного бюджету України.

На підставі вищенаведеного, заявник просить суд змінити спосіб виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі № 360/1323/23 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 858,88 гривень, шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області сплатити судовий збір у сумі 858,88 грн на користь Державного бюджету України.

Розглянувши матеріали заяви Державної судової адміністрації України про зміну способу та порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 по справі 360/1323/23, суд дійшов такого.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №360/1323/23, яке набрало законної сили 23.04.2024, зокрема, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп).

26.04.2024 ДСА України видано виконавчий лист по справі №360/1323/23 щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Державного бюджету України судового збору у сумі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

З метою виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №360/1323/23 Державною судовою адміністрацією України було пред`явлено виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду до виконання органу державної виконавчої служби.

Орган державної виконавчої служби повернув зазначений документ на підставі ч. 2 ст. 6 Закону, у зв`язку з тим, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки виконання даного рішення суду має здійснюватися центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування.

ДСА України, керуючись нормами статті 6 Закону, пред`явила виконавчий документ до виконання органу Державної казначейської служби України.

Зазначений виконавчий документ був повернутий органом Казначейства без виконання у зв`язку з тим, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не має відкритих рахунків у органі Казначейства.

Оскільки виконавчий лист було повернуто стягувачу без виконання, Державна судова адміністрація України звернулась до суду з заявою про зміну способу виконання вказаного виконавчого документа.

Відповідно до приписів статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Вказана норма кореспондується з частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відтак, судові рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно із частиною 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 КАС України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Системний аналіз даної статті дає підстави для висновку, що суд може змінити спосіб або порядок виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Таким чином, під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. При цьому, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Відтак, саме поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

Обґрунтовуючи необхідність зміни способу та порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 по справі №360/1323/23, заявник посилається на лист Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області від 13.05.2024, відповідно до якого повернуто вказаний виконавчий лист без виконання через відсутність відкритих рахунків ГУ ПФУ в Кіровоградській області в органах Казначейства, а стягувачем за виконавчим документом є Державна судова адміністрація, тобто держаний орган. Крім того, заявнмк посилається на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), з підстав того, що рішення про стягнення коштів, зокрема, з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З цих підстав заявник вважає, що існують перешкоди у виконанні судового рішення, які не залежать від стягувача.

Суд зазначає, що в даному випадку виконавчий лист №360/1323/23 передбачає стягнення з органу владних повноважень судового збору на користь Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тобто, нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачено чіткий порядок та спосіб розподілу судових витрат у разі вирішення спору не на користь суб`єкта владних повноважень.

За результатами розгляду справи №360/1323/23 судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Державного бюджету України судового збору в сумі 858,88 грн, як того імперативно вимагають положення частини першої статті 139 КАС України.

Відтак, рішенням суду встановлено спосіб виконання судового рішення відповідно до частини 1 статті 139 КАС України шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судового збору у розмірі 858,88 грн.

Разом з тим, зміна способу виконання судового рішення в частині стягнення судового збору на користь Державного бюджету України за виконавчим листом №360/1323/23 у спосіб, зазначений заявником, а саме шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області сплатити судовий збір у сумі 858,88 грн на користь держави, не передбачена та суперечитиме вимогам частини 1 статті 139 КАС України.

Слід зауважити, що у цьому випадку зміна способу та порядку виконання судового рішення у спосіб, не передбачений КАС України, не відповідатиме принципу законності та обґрунтованості судового рішення.

Зі змісту заяви Державної судової адміністрації України вбачається, що виконання рішення суду неможливе через відсутність відкритих рахунків, з яких можливе безспірне списання коштів, у ГУ ПФУ в Кіровоградській області в органах Казначейства.

Водночас, підпунктом 2 пункту 4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів та боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (Далі Порядок №845) передбачено, що органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів.

Також орган Казначейства відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку №845 під час виконання виконавчих документів наділений повноваженнями безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію.

Суд зазначає, що реалізація гарантій держави з виконання судових рішень щодо списання коштів місцевих бюджетів, покладається на органи казначейства, які зобов`язані в кожному випадку, незалежно від заходів, учинених стягувачем, застосувати весь спектр наданих їм повноважень для невідкладного виконання судового рішення про стягнення коштів із вказаного суб`єкта. А отже, Головне управління Державної казначейської служби у Кіровоградській області має вживати всіх заходів з виконання рішення суду, встановлених Порядком №845.

Відтак, у спірних правовідносинах, управління органу казначейства є встановленою Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів з державних органів.

За положеннями Порядку №845 безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Держказначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Держказначейства може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що управління Державної казначейської служби України повинно вживати всіх заходів по виконанню вищевказаного рішення суду, встановлених Порядком №845.

Відповідно до правових висновків викладених в постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №910/12226/16 та від 03.07.2018 у справі №910/13057/16 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду (частини перша і друга статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"). Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не передбачено такого винятку для поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такого винятку й іншим діючим законодавством України.

У постанові від 16.04.2020 у справі №804/5950/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав, що за відсутності в законодавстві України такої підстави (у даній справі - не знаходиться на обслуговуванні та не має відкритих рахунків) для повернення виконавчого документа, з якої виконавчі листи суду були повернуті стягувачу без виконання, дії ГУДКС України щодо повернення без виконання наказів про примусове виконання рішень судів є протиправними.

Таким чином, виконання рішення суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду у справі.

Крім того суд зазначає, що зміна способу і порядку виконання судового рішення в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судового збору у розмірі 858,88 грн шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області сплатити судовий збір у сумі 858,88 грн на користь держави, є зміною судового рішення по суті та суперечить нормам КАС України щодо порядку розподілу судових витрат.

Відповідно до частин другої та третьої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначені статтею 167 КАС України.

Частиною першою статті 167 КАС України встановлено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним законом іноземної держави (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до частини другої статті 167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява Державної судової адміністрації України про зміну способу та порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі 360/1323/23 є очевидно необґрунтованою, тому підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 7, 161, 166, 167, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Державної судової адміністрації України про зміну способу та порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі 360/1323/23 за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя К.Є. Петросян