Справа № 607/17066/24
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

-з участю: позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Ващука Я.С.,

представника відповідача Лобач М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №018939 від 25 липня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 25 липня 2024 року інспектором взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області старшим лейтенантом Кучмієм В.М. винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно оскаржуваної постанови, 25 липня 2024 року близько 11 год 15 хв. по вул. Підволочиське шосе у м. Тернопіль він, керуючи транспортним засобом, перевозив пасажира, який не користувався засобом пасивної безпеки, а саме був не пристебнутим паском безпеки та водій не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб.

З оскаржуваною постановою він не погоджується, оскільки вказана постанова є незаконною, а обставини викладеній в ній надуманими, необґрунтованими та безпідставними.

Зазначив, що 25 липня 2024 року близько 11 год 15 хв. по вул. Підволочиське шосе у м. Тернопіль він, керуючи транспортним засобом «Peugeot 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції здійснив вимушену зупинку транспортного засобу. Після зупинки працівник поліції запитував у нього про наявність військово-облікового документу. Поліцейський повідомив, що причиною зупинки є порушення ПДР України, а саме пасажири не пристебнуті ременями безпеки.

Вказав, що в його автомобілі заводом виробником передбачено встановлення датчиків в усіх сидіннях та встановлена окрема інформативна панель, що розміщена в салоні автомобіля. Відтак, під час руху автомобіля у разі, якщо хтось з пасажирів або водій не пристебнутий, система автомобіля попереджає водія шляхом подачі звукового сигналу про небезпеку. Водночас, під час зупинки працівником поліції жодного звукового сигналу від датчиків вмонтованих в сидіння його автомобіля система безпеки не подавала. Окрім того, тоновані вікна задніх дверей його автомобіля не дають змогу встановити хто знаходиться в салоні транспортного засобу позаду.

Зазначив, що в момент зупинки в транспортному засобі перебувала його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 . Водночас, працівником поліції не з`ясовано інформації про вказаних осіб, їх анкетні дані та не відібрано пояснень щодо обставин, які їм були відомі.

Крім того, вказав, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові щодо ознайомлення його з правами та обов`язками, передбаченими вимогами ст. 268 КУпАП та строком оскарження постанови, а також про те, що він відмовився від підпису постанови є безпідставними та не відповідають дійсності.

Вказав, що на ділянці дороги, де був зупинений позивач не було встановлено жодних дорожніх знаків, що обмежують рух та інформації про обмеження чи заборону руху на вказаній ділянці дороги.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Замінено первісного відповідача у справі на належного відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП.

02 вересня 2024 року представник відповідача подала відзив на позов. Вказала, що позивач 25 липня 2024 року близько 11 год 15 хв. керував транспортним засобом «Peugeot 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Підволочиське шосе, 5 у м. Тернопіль, перевозив пасажира, який не користувався засобом пасивної безпеки, а саме був не пристебнутий ременем безпеки та водій на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. п. 2.3 (в), 2.4 ПДР України.

Окрім того, зазначила, що транспортний засіб під керуванням позивача був зупинений працівниками поліції на блокпості у відповідності до наказу ГУНП в Тернопільській області. Отже, твердження позивача про відсутність підстав для зупинки його транспортного засобу є безпідставними.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Також, представником відповідача до відзиву долучено відеоматеріали на CD-диску.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Вказав, що працівниками поліції порушено порядок складення оскаржуваної постанови, оскільки йому не було роз`яснено його прав, не відібрано пояснень в нього та свідків, не надано доказів вчинення правопорушення, не встановлено його особу. Вказана постанова йому не оголошувалась та не вручалась. Працівник поліції самостійно виніс постанову перебуваючи у службовому автомобілі та поставив відмітки про відсутність пояснень, свідків та відмову в її отриманні.

Представник позивача адвокат Ващук Я.С. підтримав позов та просив задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Судом встановлено, що 25 липня 2024 року інспектором взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області старшим лейтенантом Кучмієм В.М. винесена постанова серії БАД №018939 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 25 липня 2024 року близько 11 год 15 хв. по вул. Підволочиське шосе у м. Тернопіль, позивач керуючи транспортним засобом «Peugeot 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозив пасажира, який не користувався засобами пасивної безпеки, а саме був не пристебнутий ременем безпеки та водій не пред`явив посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб, чиим порушив вимоги пунктів 2.3 (в), 2.4 ПДР України. Вказаними діями позивач вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що 25 липня 2024 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Peugeot 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача. Після зупинки працівник поліції повідомив позивачу підставу зупинки, а саме те, що пасажир не пристебнутий ременем безпеки. З цих підстав працівник поліції повідомляє про необхідність надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на вказаний транспортний засіб. Позивач відмовляється від пред`явлення зазначених документів. В подальшому працівник поліції повідомляє позивачу, що здійснює розгляд справи та складення протоколу за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 121 КУпАП. Роз`яснює його права, порядок оскарження постанови та повідомляє про закінчення розгляду справи. Після чого повертається до службового автомобіля (відео з нагрудної камери працівника поліції початок запису 11:47:41). Згодом, працівник поліції повертається до автомобіля позивача та оголошує протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог п. 2.3 (в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Згідно з вимогами 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Щодо інкримінованого позивачу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, слід зазначити таке.

Диспозицією ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 5 ст. 121 КУпАП не обґрунтовано належними та достатніми доказами.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції не підтверджується той факт, що пасажир транспортного засобу «Peugeot 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, був непристебнутий ременем пасивної безпеки.

Таким чином, долучені відповідачем відеозаписи не підтверджують обставин, викладених в оскаржуваній постанові щодо інкримінованого позивачу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Інших доказів на підтвердження наявності в діях позивача вищевказаного адміністративного правопорушення суду не надано.

Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії БАД №018939 від 25 липня 2024 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття постанови серії БАД №018939 від 25 липня 2024 року в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, не надано належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення. Тому, постанова за ч. 5 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі в частині притягнення позивача до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП закриттю.

Щодо інкримінованого позивачу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд зазначає наступне.

Вимогами ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії та реєстраційному документі на транспортний засіб.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП полягає, зокрема, у непред`явленні відповідних документів на вимогу працівників поліції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №686/15383/17, від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17, від 21 листопада 2018 року у справі №465/6677/16-а, від 02 грудня 2019 року у справі №164/2068/17.

Відповідно до вимог п. 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В силу вимог п. 2.1 (б) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон).

Згідно з вимогами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування підстав позову, позивач вказав, що працівниками поліції порушено порядок винесення оскаржуваної постанови, оскільки не відібрано пояснень в нього та свідків, не надано доказів вчинення правопорушення, не встановлено його особу. Вказана постанова йому не оголошувалась та не вручалась. Працівник поліції самостійно виніс постанову перебуваючи у службовому автомобілі та поставив відмітки про відсутність пояснень, свідків та відмову в її отриманні.

Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані.

Згідно з вимогами ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Положеннями ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

На підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що працівниками поліції здійснено формальний розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Із вказаних відеозаписів встановлено, що розгляд справи відбувався з порушення вимог законодавства. Працівниками поліції при винесенні оскаржуваної постанови не встановлено особу водія транспортного засобу, не з`ясовано наявність в останнього будь-яких клопотань, не відібрано пояснень, не встановлено обставини вчинення правопорушення та наявність свідків. Працівник поліції не повідомив посадової особи, яка здійснює розгляд справи.

Працівником поліції лише повідомлено про права, порядок оскарження та закінчення розгляду справи. При цьому, встановлено, що працівник поліції повідомив позивачу про розгляд справи та складення протоколу за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 121 КУпАП. Водночас оскаржувана постанова складена також і за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, про що повідомлено позивачу не було.

На вказаному відеозаписі відсутні докази оголошення постанови позивачу, одразу після її винесення, вручення та відмова від її отримання.

Вищевказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови, наслідком якого є її скасування.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17, в якій зазначено про неправомірність вимоги посадової особи Національної поліції до позивача щодо пред`явлення документів, в тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб.

Так, у вищевказаній постанові Касаційним судом переглядалась справа обставини в якій не є аналогічними даній справі. Верховний Суд прийшов до переконання про неправомірність вимог посадової особи Національної поліції щодо пред`явлення позивачем документів, в тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб, у зв`язку з тим, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови щодо непред`явлення реєстраційного документу на транспортний засіб.

Судом встановлено, що працівники поліції, виносячи оскаржувану постанову в даній справі, інкримінували позивачу порушення вимог п. 2.3 (в) ПДР України та з цих підстав просили позивача надати документи, передбачені п. 2.1 (а), (б) ПДР України. Надалі працівниками поліції була винесена оскаржувана постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за порушення вимог п. п. 2.3 (в) та 2.4 ПДР України.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що 25 липня 2024 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Peugeot 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки працівники поліції повідомили позивачу підставу зупинки, а саме пасажир керованого ним транспортного засобу під час руху, не був пристебнутий ременем пасивної безпеки. З цих підстав працівники поліції, маючи підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, попросили позивача пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Однак, такі документи останній не надав.

У постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17 роз`яснено, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачем в позовній заяві не наведено достатніх та належних доказів відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а відповідачем в свою чергу не доведено правомірність складання оскаржуваної постанови, а тому суд вважає за доцільне надіслати справу за ч. 1 ст. 126 КУпАП на новий розгляд до компетентного органу, для виконання вимог статті 245 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування постанови серії БАД №018939 від 25 липня 2024 року, справу в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з порушенням порядку її винесення, направити на новий розгляд до компетентного органу, а провадження у справі за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити за відсутності доказів вчинення позивачем правопорушення.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України, не входить до повноважень суду при розгляді вказаних категорій справ.

Враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, в силу вимог частини 3 статті 139 КАС України, з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок їх бюджетних асигнувань в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 302,80 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №018939 від 25 липня 2024 року .

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надіслати на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції області в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302 (триста дві) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль; .

Повне рішення складено 06 грудня 2024 року.

Головуюча І.М. Черніцька