Справа № 320/10273/24
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2024-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року № 320/10273/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог.

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із розгляду звернення ОСОБА_1 від 08 лютого 2024 року про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та встановити його в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди, зазначеної у довідці Верховного Суду від 23.01.2024 №405/0/2-24, зі збільшенням на 28 відсотків грошового утримання судді.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що є суддею Вищого адміністративного суду України у відставці та має право на довічне грошове утримання у розмірі 78 % від суддівської винагороди, зокрема й із урахуванням до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарного періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі.

Посилаючись на те, що відповідач в установлений строк не розглянув заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Верховного Суду від 23.01.2024 №405/0/2-24 про розмір суддівської винагороди позивач звернувся до суду.

Відповідачем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, у якій зазначено про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

08.04.2024 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

25.11.2024 від позивача надійшла заява про часткове залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 06.12.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання добровільно перерахувати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та встановити його в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди, зазначеної у довідці Верховного Суду від 23.01.2024 №405/0/2-24 із збільшенням на 20 відсотків грошового утримання судді - залишено без розгляду.

У іншій частині позовних вимог (стосовно визнання протиправною бездіяльності щодо не збільшення на 8 відсотків грошового утримання судді у відставці і зобов`язання врахувати його) вирішено розгляд справи продовжити.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На підставі наказу начальника відділу юстиції Вінницького облвиконкому від 17.02.1986 №16 ОСОБА_1 із цього дня призначено на посаду народного судді Тульчинського районного суду Вінницької області. До 10.10.2016 він безперервно перебував на суддівській службі, обіймаючи посади у різних судових інстанціях.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VIII, наказом Голови Вищого адміністративного суду України від 10.10.2016 №685-к ОСОБА_1 відраховано зі штату цього суду із посади судді у зв`язку із звільненням у відставку, а відповідним управлінням Пенсійного фонду України йому призначено виплату довічного грошового утримання судді на підставі та у розмірах передбачених Законом України від 07 липня 2010 року №2453 -VI «Про судоустрій і статус суддів».

Як вбачається із примірника трудової книжки серії НОМЕР_1 та даних із електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , у період з 13.05.1979 до 20.04.1981 позивач проходив службу в Радянській Армії.

Окрім того, з 01.09.1981 до 01.07.1985 ОСОБА_1 навчався на денній формі у Харківському юридичному інституті, що складає 3 роки 9 місяців 25 днів.

25.01.2024 і 08.02.2024 позивачем подано заяви про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із зміною правового регулювання у визначенні розмірів щомісячного довічного грошового утримання суддям вищих спеціалізованих судів.

Як вбачається із матеріалів пенсійної справи, позивач надав пенсійному органу довідки Верховного Суду від 23.01.2024 №405/0/2-24, а за наслідками розгляду заяв про перерахунок відповідач з 27.12.2023 визначив щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за правилами статті 142 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі також - Закон №1402-VIII).

У результаті такого перерахунку Головним управлінням визначено загальний процент розрахунку грошового утримання від заробітку у розмірі 70 %, який складався із 50 % за 20 років суддівського стажу та 20 % за 10 років суддівського стажу понад 20 років із врахуванням 2 % за 1 рік.

Тобто при визначенні належного до застосування відсотку від грошового забезпечення враховано стаж роботи виключно на посаді судді, без урахування роботи на посадах, що зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Як вбачається із протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії, тривалість стажу 37 років, 11 місяців, 20 днів; з яких страховий стаж 30 років 7 місяців 25 днів.

При цьому, до страхового стажу, з якого обраховується розмір довічного грошового утримання судді у відставці, включено лише роботу на посаді судді.

У той же час, період з 13.05.1979 до 20.04.1981 (служба в армії) та з 01.09.1981 до 01.07.1985 (навчання у вищому юридичному навчальному закладі) не враховано взагалі.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не врахував до суддівського стажу календарний період проходження строкової військової служби позивачем у 1 рік 11 місяців 1 день, 1 рік 11 місяців, як половину від 3 років 11 місяців строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, 7 місяців 25 днів періоду роботи на посаді судді понад 30-річний стаж, що сукупно перевищують чотири повні роки (4 роки 5 місяців 26 днів).

Тлумачення чинного законодавства пенсійним органом і обрахунок стажу у зазначеному вище розмірі, позивач вважає помилковим, а тому просить відновити порушене право у спосіб викладений у прохальній частині позовної заяви.

V. Норми права

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 137 Закону №1402-VIII установлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

За положеннями частини другої цієї ж статті до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до абзацу третього статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Ця стаття втратила чинність на підставі Указу Президента №248/2008 від 20.03.2008. Однак стосовно позивача її положення реалізовано, оскільки він набув десятирічного стажу роботи на посаді судді у травні 1997 року.

Постанову Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005р. № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» 11.06.2008 доповнено пунктом 3-1 за змістом якого до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

VI. Оцінка суду

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає таке.

Ухвалою суду від 06.12.2024 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання перерахувати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та встановлення його в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди, зазначеної у довідці Верховного Суду від 23.01.2024 №405/0/2-24, із збільшенням на 20 відсотків грошового утримання судді - залишено без розгляду за заявою позивача.

Відповідну заяву подано у зв`язку із тим, що після судового оскарження бездіяльності стосовно зазначеної частини позовних вимог йому відповідним УПФУ добровільно перераховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди із збільшенням на 20 відсотків грошового утримання судді.

При цьому, позивач у згаданій заяві наголосив, що обрахований УПФУ розмір довічного грошового утримання судді у відставці навіть після вказаного вище добровільного перерахунку не відповідає вимогам чинного законодавства у частині його збільшення на 2 % за кожен повний рік роботи на посаді судді понад 20 річного суддівського стажу.

Звертав увагу, що твердження відповідача про відсутність в Управлінні заяви установленого зразка щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 78 % грошового забезпечення є перекрученням дійсних обставин. Зокрема, із інформації у власному кабінеті на сайті пенсійного органу вбачається, що він звертався із заявою про відповідний перерахунок 08.08.2024, зверненню присвоєно номер 1129, зазначено, що його виконано, а перерахунок здійснено.

Також ОСОБА_1 наголосив, що у питанні визначення 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідач пов`язаний змістом довідки наданої Верховним Судом, а відсоток, на який збільшується розмір утримання, визначає сам пенсійний орган на підставі інформації з первинних документів, зокрема записів трудової книжки. Зазначив, що якщо погодитися із твердженнями відповідача, то йому не варто було збільшувати розмір утримання і на 20 відсотків, оскільки він такої заяви не подавав. Вказав, що Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року №3-1 (з наступними змінами), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №200/14891 (далі також Порядок), не містить вимог про виділення у заяві про такий перерахунок окремо відсотків підвищення за роботу власне на посаді судді і на посаді, робота на якій враховується до загального стажу судді.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 137 Закону №1402-VIII установлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

За положеннями частини другої цієї ж статті до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідач, всупереч положенням пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, абзацу третього статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи позивача, що дає право на одержання щомісячного грошового утримання, не зарахував половину строку навчання у вищому навчальному закладі, що складає 1 рік 11 місяців та період проходження строкової військової служби у 1 рік 11 місяців 1день.

Так, відповідно до абзацу третього статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Ця стаття втратила чинність на підставі Указу Президента №248/2008 від 20.03.2008. Однак стосовно позивача її положення реалізовано, оскільки він набув десятирічного стажу роботи на посаді судді у травні 1997 року.

Окрім того, постанову Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005р. № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» 11.06.2008 доповнено пунктом 3-1 за змістом якого до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таке законодавче положення поширене й збережено за позивачем, оскільки у період його чинності він проходив суддівську службу, стаж роботи на посаді судді перевищував 10 років, а поняття «стаж роботи на посаді судді», «стаж роботи судді», як їх вжито у статті 137 Закону №1402-VIII, є тотожними.

За змістом правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 07.11.2019 у справі № 727/4435/17, не включення до стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та врахування для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Окрім того, як випливає із правових позицій Верховного Суду (зокрема, у постановах від 6 березня 2018 року у справі №308/6953/17, від 31 жовтня 2019 року у справі №766/17221/16-а), визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання без врахування до стажу роботи на посаді судді згаданих в Указі Президента №248/2008 та постанові КМУ № 865 періодів трудової діяльності є неправомірним.

За обставин, коли записами у трудовій книжці та витягами із електронної пенсійної справи встановлено, що ОСОБА_1 дійсно навчався на денному відділенні в Харківському юридичному інституті з 01.09.1981 до 01.07.1985 та проходив строкову військову службу із 13.05.1979 до 20.04.1981, то суд вважає протиправною бездіяльність відповідача по неврахуванню до стажу роботи позивача на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі та періоду проходження строкової військової служби, що має наслідком нарахування і виплату розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі на 8 (вісім) відсотків менше за належний.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, чинні на момент виникнення спірних відносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

УПФУ подавалося клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що перерахунок довічного грошового утримання відбувся, а також через те, що ОСОБА_2 не звертався до відповідача із окремою заявою із визначенням конкретного відсотка від грошового утримання судді.

Суд не вбачав підстав для задоволення названого клопотання, оскільки, по-перше, у частині вимог позовну заяву залишено без розгляду за заявою позивача. По-друге, суд наголошує, що пенсійний орган за результатами отримання заяви про перерахунок зобов`язаний визначити відсоток від суддівської винагороди на підставі первинних документів наявних у пенсійній справі та на підставі положень чинного законодавства, а не вправі очікувати такого розрахунку отримувачем із наступним окремим зверненням до відповідача про перерахунок збільшення грошового утримання на певні відсотки.

Окрім того, таке спонукання породжує надмірну тяганину та порушує принцип правової визначеності.

Так, за умов подання документів передбачених згаданим Порядком, територіальний орган ПФУ зобов`язаний протягом 10 днів з дня надходження заяви прийняти рішення про перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, або про відмову у такому перерахунку і виплаті (пункти 3, 4 Розділу III).

У разі прийняття рішення про перерахунок щомісячного грошового утримання, пенсійний орган зазначає розмір такого утримання (пункт 8 розділу IV Порядку).

Оскільки форма заяви про перерахунок/призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не передбачає вказівки на відсотки обраховані від стажу роботи виключно на посаді судді та окремо на посадах, що зараховуються до стажу роботи на посаді судді, то наведене спростовує доводи відповідача про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

VIІ. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VIІI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн. (квитанція від 28.02.2024).

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 1211,20 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із розгляду звернення ОСОБА_1 №1129 від 08 лютого 2024 року про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у частині збільшення на 8 (вісім) відсотків грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці зі збільшенням на 8 (вісім) відсотків шляхом зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 13.05.1979 до 20.04.1981, який становить 1 рік 11 місяців 1 день, та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01.09.1981 до 01.07.1985, який складає 1 рік 11 місяців.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) судовий збір у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.