Справа № 640/2800/21
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року № 640/2800/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві, у якому просить визнати протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 року №1-2615, №1-2615, №1-3313-2615, №1-3313-2615, №1-3313-2615 та №1-3313-2615.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2021 у справі відкрито провадження.

На виконання положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

Ухвалою суду від 14.03.2023 справу прийнято до провадження, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Свої вимоги позивач мотивує безпідставністю оскаржуваних рішень з огляду на відсутність правових підстав для їх прийняття.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві наголошує, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з даними Державного земельного кадастру, позивачу на праві власності належать земельні ділянки:

- Кадастровий номер №:75:740:0070 за адресою : АДРЕСА_1 ;

- Кадастровий номер №:75:740:0069 за адресою : АДРЕСА_1 .

Головним управлінням ДПС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 01.04.2020:

- № 1-2615, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 7 450, 75 грн.;

- № 1-2615, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 15 143, 81 грн.;

- № 1-3313-2615, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 7 450, 75 грн.;

- № 1-3313-2615, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 15 143, 81 грн.;

- № 1-3313-2615, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 372, 58 грн.;

- № 1-3313-2615, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 183, 31 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Статтею 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) зазначено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок, земельних часток (паїв) а також постійних землекористувачів.

Згідно з пп. 269.1.1 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Статтею 270 ПК України визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

При цьому положеннями п. 271.1 ст. 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до п.п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Дані державного земельного кадастру - це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону (п.п. 14.1.42 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 1 та п. 3 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зі змінами та доповненнями, акти сільського, селищного, міського голови, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади.

Пунктом 12.3. статті 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території (абз. 1 п. 284.1 ст. 284 ПК України).

Згідно п. 274.1. ст. 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель.

Згідно даних Державного земельного кадастру станом на 01.04.2020 цільове призначення зазначених вище земельних ділянок було внесене як «для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва», що не відповідає Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, а саме - « 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Вказане підтверджується витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної, сформованими Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві від 18.02.2020.

Позивачем були здійснені заходи (заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 04.06.2020 № ЗВ-020 та № ЗВ-020) щодо внесення до даних Державного земельного кадастру виду цільового призначення земельної ділянки та з 30.06.2020 змінно з «для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва» на « 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (підтверджено витягами з Держаного земельного кадастру від 30.06.2020 № НВ-020 та № НВ-020) відповідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, та змінено нормативну грошову оцінку земельних ділянок.

Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки та невідповідність цільового призначення земельної ділянки до 30.06.2020 підтверджується, витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.02.2020 № 2506/86-20 та від 19.02.2020 № 2623/86-20.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

Між тим, позивач не скористався правом на проведення звірки та перерахунку сум податку у порядку передбаченому п. 286.5 ст. 286 ПК України та не повідомив контролюючий орган щодо проведених змін.

Рішенням Київської міської ради (далі також - КМР) від 23.06.2011 № 242/5629, із змінами та доповненнями, було встановлено ставки земельного податку.

Звертаємо увагу, що п. 3 р. II. «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 № 2245-VIII установлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги пп. 4.1.9 п. 4.1 та п. 4.5 ст. 4, пп. 12.3.4 п. 12.3, пп. 12.4.3 п, 12.4 та п. 12.5 ст. 12 ПК України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

У відповідності до пп. 5.3.3.18. пп. 5.3.3 п. 5.3 дод. 3 до Рішення згідно з рішенням КМР від 03.03.2016 № 126/126 у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923 чинній у 2018 році ставка земельного податку для земельних ділянок зайнятих житловим фондом складала 0,03 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Враховуючи вище викладене, Головним управлінням ДПС у м. Києві були сформовані податкові повідомлення-рішення від 01.04.2020 № 1-3313-2615 на суму 183,31 грн., № 1-3313-2615 на суму 372,58 грн.

При цьому, при обрахунку контролюючим органом податкового зобов`язання на 2018 рік застосовувалась ставка податку у розмірі 0,03%, що також зазначено у розрахунку податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб на 2018 рік до податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 № 1-3313-2615 та № 1-3313-2615, на зворотному боці зазначених податкових повідомлень-рішень, що спростовує твердження позивача про те, що при обрахунку податкового зобов`язання визначеного податковими повідомленнями-рішеннями №1-3313-2615 та №1-3313-2615 від 01.04.2020 року застосовувалась ставка податку у розмірі 1%.

Рішенням Київської міської ради (далі - КМР) від 23.06.2011 року № 242/5629, із змінами та доповненнями, було встановлено ставки земельного податку.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII установлено, що у 2019 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги пп. 4.1.9 п. 4.1 та п. 4.5 ст. 4, пп. 12.3.4 п. 12.3, пп. 12.4.3 п. 12.4 та п. 12.5 ст. 12 ПК України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до прим. 2 до таблиці № 1 додатка 3 до Рішення (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 № 1910/5974, яке застосовується з 1.01.2019 та чинне на 2020 рік) якщо вид цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, не внесено до Державного земельного кадастру, то застосовується ставка у відсотках від нормативної грошової оцінки відповідно до цієї таблиці, але не менше 1 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, відповідно до прим. 2 до таблиці № 1 додатка 3 до Рішення за 2019-2020 роки застосовувалась ставка податку в розмірі 1% від нормативної грошової оцінки.

Крім того, відповідно до таблиці № 1 додатка 3 до Рішення (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018р. № 1910/5974) за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для фізичних осіб за кодом класифікації 02.01 за видом цільового призначення земель «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» встановлено ставку (відсотків нормативної грошової оцінки) у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки.

Враховуючи вище викладене, Головним управлінням ДПС у м. Києві були сформовані податкові повідомлення-рішення від 01.04.2020 № 1-3313-2615 на суму 7450,75 грн., № 1-3313-2615 на суму 15143,81 грн., № 1-2615 на суму 7450,75 грн. та № 1-2615 на суму 15143,81 грн. по земельному податку з фізичних осіб.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У відповідності до п. 287.10 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Разом з тим, затримка у надсиланні (врученні) контролюючим органом у встановлений п. 286.5 ст. 286 ПК України строк оскаржуваного податкового повідомлення- рішення - до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), може свідчити лише про процедуру їх направлення (вручення), яка не змінює суті спірного рішення та не повинна сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, для його скасування.

Так, згідно із п. 287.5 ст. 287 ПК України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення..

Таким чином, шестидесятиденний строк сплати земельного податку обліковується з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Аналізуючи зазначені норми, платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у разі отримання податкового повідомлення-рішення після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), звільняється лише від відповідальності за несвоєчасну сплату такого зобов`язання, проте не звільнений від сплати самого грошового зобов`язання. Сам факт порушення контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо сплати суми податку.

Більш того, несвоєчасне направлення податкового повідомлення-рішення не свідчить про його протиправність та не може бути підставою для його скасування.

Зазначена позиція підтверджується постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.11.2018 по справі № 808/144/18: «...Податковим законодавством встановлено, що 60-ти денний строк сплати земельного податку обліковується з дня вручення податкового повідомлення-рішення, відтак, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що обов`язок сплати податкового зобов`язання у позивача виник з часу отримання податкового повідомлення-рішення від №029 від 07.11.2017, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про фактичну зміну контролюючим органом строків сплати податку на нерухоме майно. Сам факт порушення контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення- рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку....».

Враховуючи вищевикладене, у випадку порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, позивач може бути звільнений від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, а не від самого податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майна, відмінне від земельної ділянки.?

Крім того, ані Податковим кодексом, ані іншим нормативно-правовим актом не передбачені правові наслідки надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення пізніше терміну, передбаченого статтею 266 ПК України.

Таким чином, надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення про сплату суми/сум транспортного податку пізніше 1 липня базового податкового (звітного) періоду (року) не породжує негативних правових наслідків для позивача.

Підсумовуючи усе зазначене вище, вбачається, що контролюючим органом, на момент винесення оскаржуваних податкових-повідомлень рішень, земельний податок було розраховано з дотриманням вимог законодавства, відповідно до даних державного земельного кадастру.

Відповідно, суд не вбачає підстав для визнання протиправними та скасування таких оскаржуваних рішень.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.