Справа № 260/650/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

03 грудня 2024 рокум. Ужгород№ 260/650/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я.М.

при секретарі судового засідання - Деяк О.М.

за участю:

представник позивача: Черненко С.С.,

представник відповідача: Іванова Я.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовною заявою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Закарпатської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся в Закарпатський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення 28 сесії 8 скликання №2530 від 25.07.2023, яким Ясінянській селищній раді надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтовною площею 228 га, розташованих за межами населених пунктів на території Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, із зміною цільового призначення із земель запасу у землі рекреаційного призначення, для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

22 квітня 2024 року представником відповідача було подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування заяви представник відповідача зазначає, що позивачем було пропущено 3-місячний строк звернення з позовною заявою до адміністративного суду, оскільки такий слід обчислювати з 09.10.2023 року, коли Закарпатською обласною прокуратурою було отримано відповідь на запит Ясінянською селищною радою Рахівського району Закарпатської області, в якій містилося оскаржуване рішення.

08 травня 2024 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення щодо заяви про залишення адміністративного позову без розгляду. В запереченнях вказує, що протягом тривалого часу (починаючи з вересня 2023 року та до подання вказаного адміністративного позову) відповідач, на численні вимоги обласної прокуратури з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави, надавав неповну інформацію. Крім того, зазначає, що відповідач так і не повідомив обласну прокуратуру, яка ж саме категорія земель планується до зміни цільового призначення, а в подальшому продажу через земельні торги відповідно до оскаржуваного рішення ради, днем виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень (Закарпатській обласній прокуратурі) право на пред`явлення визначених законом вимог в даному випадку є день, коли прокуратурою отримано відповідь на останній такий запит (18.01.2024). Просить відмовити у задоволенні заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

14 травня представником відповідача подано доповнення до заяви про залишення позовної заяви без розгляду від 22.04.2024 року.

Ухвалою від 17 вересня 2024 року позов залишено без руху після відкриття.

27 вересня 2024 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали суду, а саме: заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Обґрунтовуючи заяву позивач зазначає, що у випадку звернення прокурора із позовом в інтересах держави положення частини другої статті 122 КАС України (для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня виникнення відповідних підстав) слід застосовувати з урахуванням вимог частини третьої та четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», які серед іншого, вимагають від прокурора перед зверненням до суду з позовом в інтересах держави довести, що відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює або неналежним чином здійснює захист законних інтересів держави, а також попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень; крім того лише у такій ситуації прокурор отримує право запитувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (висновок суду, викладений у постанові Верховного Суду від 05.07.2023 №380/15396/22).

Зазначає, що обласною прокуратурою з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави 01.09.2024 голові Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області скеровано запит в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до змісту якого в строк до 18.09.2023 пропонувалось надати до обласної прокуратури належним чином завірені текстові та картографічні матеріали детального плану територій туристично-рекреаційного комплексу «Свидовець», затвердженого розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 15.05.2017 року №135; увесь пакет документів, які стали підставою для ухвалення селищною радою рішення 28 сесії 8 скликання №2530 від 25.07.2023 року та безпосередньо рішення 28 сесії 8 скликання №2530 від 25.07.2023 року. На вказаний запит обласної прокуратури 29.09.2023 року Ясінянською селищною радою Рахівського району Закарпатської області була надана відповідь, до якої відповідачем було долучено тільки спірне рішення. У зв`язку з тим, що зі змісту самого спірного рішення не виявилось можливим встановити чи відповідає останнє вимогам діючого земельного, природоохоронного та містобудівного законодавства України, чи дотримано відповідачем процедуру його ухвалення, а також категорію земельних ділянок загальною орієнтовною площею 228 га, розташованих за межами населених пунктів на території Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, щодо яких запланована зміна цільового призначення із земель запасу у землі рекреаційного призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, обласною прокуратурою в подальшому 09.11.2023, 29.11.2023, 19.12.2023 та 16.01.2024 скеровувались відповідні запити на адресу відповідача.

Позивач вважає, що сам по собі факт надходження спірного рішення від відповідача до обласної прокуратури 09.10.2023 не є днем виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог, оскільки тільки зі змісту такого неможливо встановити його відповідність або невідповідність вимогам закону та з`ясувати наявність підстав для представництва інтересів держави. Тобто в даному випадку невірним є твердження відповідача про те, що сплив тримісячного строку для прокурора розпочався 09.10.2023, оскільки такий відлік розпочинається не з моменту, коли прокурор дізнався про наявність порушень інтересів держави у відповідній сфері, а з моменту виникнення та підтвердження наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді.

Відтак позивач вважає, що у справі №260/650/24 процесуальний строк на звернення прокурора до суду з адміністративним позовом пропущено з поважних причин, оскільки саме дії відповідача з ненадання у повному обсязі документів, які слугували правовою підставою для ухвалення останнім спірного рішення, ускладнили можливість вчинення процесуальних дій (в даному випадку звернення до суду з адміністративним позовом) у визначений законом строк, виникли об`єктивно та незалежно від волі особи (прокурора), яка пропустила строк та підтверджуються належними і допустимими засобами доказування, які містяться у матеріалах справи.

30 вересня 2024 року до суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення на заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року продовжено розгляд справи за позовом Заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення.

В підготовчому засіданні представник відповідача підтримала подане клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та просила суд визнати причини пропуску строку звернення до суду з позовною заявою неповажними.

Представник позивача у підготовчому засіданні вказала на дотримання прокурором строків звернення до суду та заперечила щодо клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про підставність заявленого клопотання представника відповідача про залишення даного позову без розгляду, з огляду на таке.

При вирішенні заяв відповідачів про залишення позову без розгляду суд враховує таке..

Відповідно до статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом другим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, законодавством регламентовано тримісячний строк звернення суб`єкта владних повноважень до суду, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2021 у справі №640/17351/19 зазначав про те, що визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

У постанові від 13.02.2019 у справі №826/13768/16 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що обставини виявлення прокурором під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні відповідних порушень інтересів держави, які підлягають захисту в суді, поза межами строку звернення до суду повинні враховуватися судами як поважні причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, якщо прокурор звернувся до суду протягом встановленого законом строку звернення з дня виявлення таких порушень. Проте направлення прокурором листів до відповідних державних органів щодо здійснення заходів захисту інтересів держави не зупиняє та не перериває перебігу встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

ВП ВС в зазначеній постанові наголосила, що установлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 19.05.2022 у справі №300/863/21 зазначено, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом;

4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Правові висновки щодо критеріїв поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду викладено також у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №820/1719/15, від 20.12.2018 у справі №756/513/17, від 27.02.2019 у справі №813/1211/17, від 16.09.2019 у справі №120/3403/20-а, від 19.02.2020 у справі №815/5271/16, від 17.06.2021 у справі №570/4516/19, від 17.02.2022 у справі №380/893/20, від 08.09.2022 у справі №380/1598/22, від 16.06.2023 у справі №520/986/22 та від 04.07.2023 у справі №620/4707/22.

Ключовим питанням щодо строків звернення позивача до суду є визначення, коли прокурор був обізнаний чи повинен був дізнатись про наявність порушень з боку відповідача під час вчинення спірних дій та прийняття рішення від 25.07.2023 року №2530 та, відповідно, про наявність підстав для звернення до суду з позовом.

З матеріалів справи встановлено, що 01.09.2023 року на адресу Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області надійшов запит Заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури №12-798 ВИХ-23, який був зареєстрований Ясінянською селищною радою за вхідним номером №2994-07.1-06. В даному запиті позивач просив відповідача надати до йому належним чином завірені копії документів:

- текстових та картографічних матеріалів детального плану територій туристично-рекреаційного комплексу «Свидовець», затвердженого розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 15.05.2017 року №135;

- усього пакету документів, які стали підставою для ухилення селищною радою рішення 28 сесії 8 скликання №2530 від 25.07.2023 року;

- рішення 28 сесії 8 скликання №2530 від 25.07.2023 року.

29.09.2023 року Ясінянською селищною радою Рахівського району Закарпатської області була надана відповідь за №07.1-05/1447, на запит Заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури №12-798 ВИХ-23, до якої було долучено спірне рішення.

Позивачем до позовної заяви було долучено дану відповідь і згідно з відтиском штемпелю вхідної кореспонденції, така була отримана та зареєстрована Закарпатською обласною прокуратурою 09.10.2023 року за №32443-23.

Таким чином, строк звернення із даною позовною заявою Закарпатського окружного адміністративного суду повинен обчислюватися з 10.10.2023 року, наступним днем отримання Закарпатською обласною прокуратурою відповіді Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, в якій містилося оскаржуване рішення.

Разом з тим, даний позов прокуратурою скеровано до суду лише 12.02.2024 року, що свідчить про пропуск прокурором трьохмісячного строку звернення до суду з даним позовом.

З наведеного вбачається, що листи позивача від 09.11.2023 року, 29.11.2023 року, 19.12.2023 року та 16.01.2024 року не приймаються судом, як належні докази у підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

Водночас, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу (рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і №22095/93, пункт 51).

Відповідно до положень статті 17 Закону України від 23.06.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження спрямовані на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При цьому, питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду у кожному конкретному випадку встановлюється на підставі фактичних обставин справи, з урахуванням обґрунтувань вимог учасників справи та на підставі наданих ними доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №697/1044/22.

На переконання суду, враховуючи значний пропуск строку звернення до суду у цій справі, поважність причин такого пропуску повинні бути настільки важливими, ґрунтовними та вагомими, що поновлення таких строків, повинно переважати над ставленням під сумнів багаторічних суспільних відносини, що склалися за ці роки.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (рішення Європейського суду з прав людини у справі Олександр Шевченко проти України, п.27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 7 вересня 1999 року у справі «Йодко против Литви» (Jodko v. Lithuania).

Відповідно до практики Верховного суду яка знаходить своє підтвердження у постановах від 14.09.2023 №520/12477/22, від 21.09.2023 №340/341/23, від 07.09.2023 №160/4008/23, від 02.08.2023 №480/3852/22, від 28.09.2022 №,640/13798/21, від 30.06.2022 №460/11514/21, від 17.04.2022 №540/5397/21 та інших, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Суд зазначає, що регулярні звернення прокурора, з метою витребування ним документів для підтвердження підстав представництва інтересів держави в суді не можуть слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки це призведе до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах, порушення стабільності у діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання ними своїх функцій.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2024 у справі №340/3868/23.

Суд зазначає, що дата отримання прокурором відповідей на запити від 09.11.2023 року, 29.11.2023 року, 19.12.2023 року та 16.01.2024 року не змінює моменту, з якого прокурор знав або повинен був дізнатися про наявність порушених інтересів держави, а лише свідчить про час, коли він почав вчиняти активні дії з реалізації своїх повноважень щодо звернення до суду з позовом в інтересах держави, і ця подія не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірних правовідносинах.

Наведене вище узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 23.08.2023 у справі №380/7024/22 та від 21.09.2023 у справі №380/7550/22, від 13.02.2024 у справі №340/3868/23.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені прокурором обставини не можуть бути причиною для поновлення строку звернення до суду з позовом, оскільки це матиме наслідком необґрунтоване втручання суду у принцип правової визначеності та порушення права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду, позивачем не наведено.

Таким чином, виходячи зі змісту конкретних обставин, хронології та послідовності дій органів прокуратури, не вбачається підстав для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

До того ж, суд знов звертає увагу на те, що релевантні до спірних правовідносин висновки Верховного Суду щодо пропуску прокурором строку звернення до суду та відсутності поважних причин для його поновлення викладені у постановах від 16 травня 2024 року у справі №460/12886/23, від 20 травня 2024 року у справі №240/21531/23, від 20 травня 2024 року у справі №240/21812/23, від 21 травня 2024 року у справі №240/8829/23, від 21 травня 2024 року у справі №240/25181/23, від 13 лютого 2024 року у справі №340/3868/23 та інших.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені прокурором обставини не можуть бути причиною для поновлення строку звернення до суду з позовом, оскільки це матиме наслідком необґрунтоване втручання суду у принцип правової визначеності та порушення права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду, позивачем не наведено.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом питання пропуску строків звернення до суду, що розглядається, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строків звернення до суду, наслідком чого є наявність підстав для залишення цього адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду, які визначенні Кодексом адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду з позовом у справі №260/650/24.

Задовольнити клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Адміністративний позов заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури (вул. Коцюбинського, буд. 2а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області (вул. Борканюка, буд. 7, смт. Ясіня, Закарпатська область, Рахівський район, 90630, ) про визнання протиправним та скасування рішення залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє його права на повторне звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на цю ухвалу подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 05 грудня 2024 року.

СуддяЯ. М. Калинич