Справа № 440/7974/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 р. Справа № 440/7974/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва) від 06.08.2024 року по справі № 440/7974/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яка полягає у неперерахуванні ОСОБА_1 пільгової пенсії з 04.07.2016 по 01.01.2024;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 04.07.2016 по 01.01.2024 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що весь період роботи після виходу на пенсію не був врахований відповідачем і не було вчинено перерахунку пенсії. Вказує, що відповідач не врахував йому майже 2 роки трудового стажу, що має правове значення для підвищення пенсії. Також зазначає, що судом не враховані положення ст. 26 Закону України" Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та не в повній мірі досліджено матеріали пенсійної справи, що призвело до невірних висновків при ухваленні рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечував та просив відмовити. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідачем проведено всі перерахунки позивачу, з якими він звертався до них. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не приймалось рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 01.06.2016 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійному фонду в Полтавській області та отримує пенсію по вислузі років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 30.08.2021 позивача переведено на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У травні 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії, на обгрунтування якої вказав, що в 2016 році він вийшов на пільгову пенсію, і продовжував працювати, тому вважає, що має право на перерахунок пенсії з 2016 по січень 2024 року.

За результатами розгляду заяви відповідач листом № 12156-10082/М-02/8-1600/24 від 18.06.2024 роз`яснив позивачу про здійснення перерахунку його пенсії з 01.05.2020, 01.03.2021, 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 у зв`язку з індексацією пенсійних виплат, з 01.09.2021 здійснено перерахунок пенсії з урахуванням додатково набутого страхового стажу, а також про перерахунок його пенсії з 01.04.2024 з урахуванням додатково набутого страхового стажу. Зазначив розрахунок пенсії з 30.08.2021 здійснено із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 5426,60 грн. Перерахунок пенсії за вислугу років до досягнення віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням додатково набутих періодів страхового стажу та заробітної плати чинним законодавством не передбачений. Тривалість страхового стажу, зарахованого по 29.02.2024, з 01.04.2024 становить 45 років 5 місяців 19 днів. Коефіцієнт страхового стажу - 0,45417. Заробітну плату взято до уваги за період з 01.07.2000 по 31.05.2016.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пільгової пенсії з 04.07.2016 по 01.01.2024 з урахуванням додатково набутих періодів страхового стажу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України "Про загальнообов`яз кове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За положеннями ст. 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону;

4) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із сплачених страхових внесків за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 4 ст. 41 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

З системного аналізу наведених норм слідує, що перерахунок пенсії може бути зроблений через кожні два роки. За бажанням пенсіонера, перерахунок пенсії провадиться: в першому випадку - з додаванням страхового стажу та з урахуванням заробітку, з якого попередньо призначено (перераховано) пенсію, в тому числі за новий період; в другому випадку - з додаванням страхового стажу та заробітку із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час попереднього перерахунку пенсії (тобто не враховуються суми заробітної плати, отримані за додатково набутий стаж, а показник заробітної плати залишається на рівні попереднього перерахунку (призначення) пенсії).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач з 01.06.2016 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та з 01.06.2016 року йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

17.08.2016 ГУ ПФУ в Полтавській області проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною надбавки.

31.08.2016 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проведено перерахунок пенсії у зв`язку з уточненням середньої заробітної плати по народному господарству.

01.03.2019, 01.05.2020, 01.03.2021, 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 проведено індексацію пенсії позивача.

17.08.2021 позивачу здійснено перерахунок пенсії, за його заявою, у зв`язку зі звільненням 17.07.2021, та зміною стажу.

30.08.2021 позивачу призначено пенсію за віком.

01.12.2021 та 01.07.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму.

21.07.2022 позивачу проведено перерахунок пенсії, за його заявою, у зв`язку з працевлаштуванням з 04.07.2022.

За заявою позивача, 03.01.2023 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням 29.10.2022.

За заявою позивача, 03.01.2023 проведено перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштуванням з 02.12.2022.

Як свідчать матеріали справи, позивач за перерахунком пенсії звертався до відповідача в серпні 2021 року, в липні 2022 року та в січні 2023 року, у зв`язку з чим йому було проведено перерахунок пенсії з урахуванням даного періоду роботи.

01.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проведено перерахунок пенсії у зв`язку з масовим перерахунком.

З огляду на вищевикладене, та з врахуванням того, що ОСОБА_1 з 01.06.2016 по 30.08.2021 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", та не досяг 60 років, підстави для перерахунку пенсії з урахуванням додатково набутих періодів страхового стажу та заробітної плати по ст. 26 Закону № 1058 у відповідача були відсутні.

З 30.08.2021 рок ОСОБА_1 на підставі його заяви було переведено на пенсію за віком згідно Закону № 1058.

З урахуванням норм частини 4 статті 42 Закону № 1058-VI, перерахунок пенсії у разі якщо особа продовжувала працювати проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стражу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв в роботі.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно Закону № 1058 перерахунок пенсії можливо здійснити на підставі ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-VI за його заявою лише через 24 місяці після його переведення на пенсію за віком (за Законом № 1058-VI), тобто після 30.08.2023 року.

01.04.2024 відповідачем проведено перерахунок з урахуванням додатково набутого страхового стажу відповідно до статті 42 Закону № 1058. Заробітну плату взято до уваги за період з 01.07.2000 по 31.05.2016.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах заявлених позовних вимог та судового розгляду справи судом не встановлено порушень прав позивача, які б потребували судового захисту.

Отже, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про те, що при розгляді заяви позивача про перерахунок його пенсії, відповідач дотримався алгоритму дій, передбаченого статтею 42 Закону № 1058-IV.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 по справі № 440/7974/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко