Справа № 745/1006/24
Суддя: Даньков О. М.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 745/1006/24
Провадження № 2-а/745/13/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Данькова О.М., за участі секретаря судового засідання Петрикій І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить скасувати постанову №38 від 29.10.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов мотивований тим, що постановою начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постанова підлягає скасуванню, тапк як при винесенні постанови Відповідачем не вказано обгрунтованих доказів вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Про те, що позивач виконав вимоги, передбачені ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» свідчить довідка з Резерв + про оновлення ним даних 12.07.2024 року, які він здійснив через ІНФОРМАЦІЯ_3 . При винесенні постанови Відповідачем не вивчено всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, а саме, із копії повістки №416517, яку вручили 29 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (Сосниця), вбачається, що його запрошували 17.10.2024 року для уточнення даних. Повістку, яка була направлена поштовим відправленням 07.10.2024 року, він не отримував і не бачив, так як того дня перебував за межами свого місця проживання в пошуках роботи, так як він на даний час не працює, і на його утриманні перебувають четверо неповнолітніх дітей. Працівники пошти його не інформували, що приходила повістка, тому твердження про те, що він належним чином оповіщений відповідно п. 41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року №560, виглядає сумнівним. Просить постанову скасувати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить долучити до до матеріалів справи копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та свідоцтво про смерть ОСОБА_3 від 18.10.2024 року. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, з якого вбачається, що позовні вимоги він не визнає, просить відмовити в їх задоволенні, справу розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права ісвободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідальність за ст. 210-1 КУпАП передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідно до ч. 3 ст.210-1 КУпАП відповідальність настає в разі вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Згідно з ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційнупідготовку тамобілізацію» від 21 жовтня 1993року №3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991року №1932-ХІІ визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до п.п. 2 п. 41 Постанови КМУ від 16.05.2024 р. №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 свої військово-облікові данні обновив, дата уточнення данних - 12.07.2024, що підтверджується копією витягу з «РЕЗЕРВ+», (а.с. 5). Згідно з постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №38 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.10.2024 року ОСОБА_1 під час проведення загальної мобілізації (згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 65/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 1)3.03.2022 року №105-ІХ), 07.10.2024 року було направлено поштовим відправленням повістку №416517 для уточнення даних з вказаною датою прибуття на 17.10.2024 року, об 11:00. 16.10.2024 року лист був повернутий з вказівкою - адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період,0 затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 р. №560, особа вважається належним чином оповіщена. ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 на вказану дату, чим порушив(ла) вимоги ч. З ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період (воєнний стан) (згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП. В подальшому на вище згадану особу було надіслано звернення до органів Національної поліції щодо доставления громадянина, який вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП. 28.10.2024 року громадянин ОСОБА_1 самостійно прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення відстрочки та зауважив, що про повістку нічого не знає. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність не виявлено. Майнової шкоди не заподіяно. На ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 грн., (а.с. 6). Згідно з копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 має чотирьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (а.с. 7-10). Із копій матеріалів справи №38 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , вбачається, що 28.10.2024 року відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП. Із пояснення ОСОБА_1 вбачається, що його дядько ОСОБА_3 перебував у лікарні у тяжкому стан, і він їздив до нього 17.10.2024, 18.10.2024 дядько помер, в нього немає ні дружини ні дітей. 29.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. Копія постанови вручена ОСОБА_1 02.11.2024. Із копії повістки №416517 вбачається, що ОСОБА_1 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 та 11:00 годину 17.10.2024 «для уточнення данних». Згідно з копією довідки про причини повернення, повістка повернута «адресат відсутній за вищевказаною адресою», (а.с. 26-32). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у смт. Сосниця Корюкіського району, (а.с. 36). Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з ч. 1 с. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Частиною 2 ст. 277 КУпАП не передбачені спеціальні строки розгляду справ про правопорушення передбачені ст. 210-1 КУпАП. Аналіз наведених правових норм, дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. За правилами ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України. Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Згідно з ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведенності вини особи тлумачаться на її користь. Вказані положення є гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачене право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд. У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, ратифікованому Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року № 2148-VIII, зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту, і таке право повинно встановлюватись судовим або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим правовою системою держави, та можливість вільного вибору обвинуваченим захисника. Враховуючи викладене та те, що відповідач не довів обґрунтованість та відповідність діючому законодавству постанови про накладення адміністративного стягнення, не надав суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема, порушення вимог Постанови КМУ від 16.05.2024 р. №560 про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних, оскільки, згідно з повісткою №416517, ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, а сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки само по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого адміністративного порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень. Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення. Керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 210, 247, 251, 268, 280, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 73, 77, 132, 134, 139, 241-246, 286, 295 КАС України, В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи задовольнити. Скасувати постанову №38 від 29.10.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 . Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_8 .

Суддя О.М.Даньков