Справа № 560/5663/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5663/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

03 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не перерахування та не виплатити ОСОБА_1 з 25.02.2022 по 12.05.2023 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та на 01.01.2023 відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії, одноразової грошової допомоги при звільненні, премії за особистий внесок у загальні результати служби, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням індексації грошового забезпечення, не перерахунку зв`язку з цим усіх отриманих виплат під час проходження військової служби та не нарахування та не виплати грошового забезпечення у повному розмірі у червні, липні, серпні, та вересні 2023 року включно;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 25.02.2022 по 12.05.2023 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та на 01.01.2023 відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінети Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького склади та деяких інших осіб», а також зробити перерахунок процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, одноразової грошової допомоги при звільненні, премії за особистий внесок у загальні результати служби, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням індексації грошового забезпечення, та зробити перерахунок у зв`язку з цим усіх інших отриманих виплат під час проходження військової службу, у Військовій частині НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити грошове забезпечення у повному розмірі у червні, липні, серпні та вересні 2023 року включно.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.08.2024 позов задоволено частково:

-визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 по 12.05.2023, а також всіх інших нарахованих та виплачених за цей період додаткових видів грошового забезпечення (щомісячних та одноразових), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого, відповідно, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023;

-зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 25.02.2022 по 12.05.2023, а також всі інші нараховані та виплачені йому за цей період додаткові види грошового забезпечення (щомісячні та одноразові), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого, відповідно, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13.08.2024 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення по справі за № 560/56633/24 щодо наступних позовних вимог: "визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному розмірі у червні, липні, серпні та вересні 2023 року включно та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному розмірі у червні, липні, серпні та вересні 2023 року включно.".

Додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду задоволено:

-визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з червня 2023 року по вересень 2023 року включно;

-зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з червня 2023 року по вересень 2023 року включно, з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що серед позовних вимог позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному розмірі у червні, липні, серпні та вересні 2023 року включно та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному розмірі у червні, липні, серпні та вересні 2023 року включно.

Оскільки вказані позовні вимоги не були розглянуті, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового судового рішення про їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч. 3 ст. 252 КАС України).

За змістом абз. 2, 3 пункту 9 розділу «I. Загальні положення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з травня 2023 року по вересень 2023 року згідно виписок із карти стаціонарного хворого, позивач знаходився на лікуванні, яке пов`язане з проходженням військової служби і тривало більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини.

Таким чином, виплата ОСОБА_1 грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах можлива на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Довідкою військово-лікарської комісії від 23.08.2023 №4073 визначено, що 23.08.2023 проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_2 та констатовано те, що ОСОБА_1 потребує подальшого оперативного лікування у відділенні нейрохірургії в КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради.

Також, згідно довідки військово-лікарської комісії від 21.09.2023 №1416, 21.09.2023 проведено медичний огляд ОСОБА_1 позаштатною ВЛК КНП "Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни Хмельницької обласної ради" та встановлено, що останній потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.

Отже, починаючи з 23.05.2023 позивач перебував на лікуванні, а Довідками військово-лікарської комісії від 23.08.2023 №4073 та від 21.09.2023 №1416 підтверджено, що останній потребує подальшого лікування і навіть по спливу чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах.

Посилаючись на абз.2 пункту 9 розділу «I. Загальні положення» Порядку № 260, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу належало здійснювати виплату грошового забезпечення за період червень- вересень 2023 року, оскільки ВЛК підтверджено необхідність продовження перебування в лікарняних закладах з метою подальшого лікування.

Водночас, з наявної в матеріалах справи довідки про доходи позивача виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 19.02.2024 №178, судом встановлено, що позивачу грошове забезпечення за період з червня 2023 року по серпень 2023 року (включно) не виплачувалося, а за вересень 2023 року виплачено в розмірі 5688,82 грн.

Таким чином, суд першої інстанції вважає, що наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з червня 2023 року по вересень 2023 року включно, та для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з червня 2023 року по вересень 2023 року включно, з урахуванням проведених виплат.

Відповідачем жодних доводів на спростування вказаних висновків суду першої інстанції не наведено.

Слід зазначити, що як свідчить зміст апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 мотиви останньої зводяться виключно до незгоди з перерахунком грошового забезпечення позивача за період з 25.02.2022 по 12.05.2023. Жодного обгрунтування стосовно правовідносин, що охоплюються періодом з 01.06.2023 по вересень 2023, та в чому полягає помилковість висновків суду першої інстанції в цій частині, відповідачем не наведено.

Відповідно до ч. 1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 252, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Матохнюк Д.Б. Сторчак В. Ю.