Справа № 140/7339/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/7339/24 пров. № А/857/21888/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року про повернення позовної заяви (суддя Волдінер Ф.А., ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту 20.08.2024),

в адміністративній справі №140/7339/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області,

про визнання протиправним і скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просила: 1) визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21.06.2024 №47 про відмову позивачу в перерахунку пенсії; 2) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо визначення позивачу розміру пенсії за «двохскладовою формулою» згідно її заяви від 13.06.2024 про перерахунок пенсії; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області визначити позивачу з 13.06.2024 розмір пенсії за віком, заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії за формулами, які встановленні в ч.1 ст.27, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити позивачу з 13.06.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на територіях радіоактивного забруднення за період з 01.01.1996 по 31.12.1996 відповідно до вимог ч.2 ст.57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити позивачу з 13.06.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком із збільшенням її розміру на один процент середньомісячного фактичного заробітку за кожний повний рік стажу роботи понад встановлений мінімальний стаж (для жінок 15 років) відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 позовну заяву було залишено без руху з підстав подання до суду належного офіційного перекладу документів, долучених до позовної заяви та її копій відповідно до кількості учасників справи, що викладені іноземною мовою, та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

23.07.2024 позивач подала суду першої інстанції клопотання про залучення до справи перекладача для здійснення перекладу документів.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 у задоволенні клопотання представника позивача про залучення перекладача в даній адміністративній справі відмовлено.

Ухвалою судді цього ж суду від 20 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними рішення та дій, зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачу без розгляду разом з доданими документами. Вказано, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 20.08.2024 не погодилася позивач та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржувана ухвала суду не відповідає фактичним обставинам та закону, а тому підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не вправі досліджувати та оцінювати докази на стадії відкриття провадження у справі, які в свою чергу досліджуються у справах визначених ст.263 КАС України. У зв`язку з цим правильність заповнення трудової книжки, в т. ч. мова заповнення трудової книжки не може бути перешкодою у доступі до правосуддя. Звертає увагу апеляційного суду на те, що трудова книжка не є основним доказом, який підтверджує обставини справи. До позовної заяви позивачем було додані й інші письмові докази на українській мові, які підтверджують обставини справи і протиправність рішень, дій відповідача.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 20.08.2024, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, яка їй була призначена на пільгових умовах по Списку № 1 за роботу на територіях радіоактивного забруднення (ЧАЕС) відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач також являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2.

13.06.2024 року позивач подала до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву про перерахунок пенсії, в якій вказала обчислити її розмір із заробітної плати за роботу в зоні відчуження за період з 01.01.1996 року по 31.12.1996 року та понаднормативного стажу відповідно до вимог ст. ст. 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII).

24.06.2024 року листом №2600-0207-8/124910 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21.06.2024 року №47 відмовлено в перерахунку пенсії згідно заяви від 13.06.2024 року.

Вважаючи протиправними дії та рішення відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з позовною заявою у цій справі.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на 20.08.2024 будь-яких доказів (документів) на підтвердження усунення недоліків позовної заяви на адресу суду від позивача не надходило.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідають нормам процесуального права і є передчасними, з урахуванням наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Приписами статті 160 КАС України визначено, що у позовній заяві зазначаються, серед іншого, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; а також перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Відповідно до частини першої статті 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

Апеляційний суд зазначає, що залишаючи ухвалою суду від 19.07.2024 позовну заяву без руху та надаючи строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду належного офіційного перекладу документів, долучених до позовної заяви, що викладені іноземною мовою, судом першої інстанції не вказано, які саме документи (матеріали) слід перекласти на українську мову.

Судом першої інстанції не обгрунтовано (ні в ухвалі від 19.07.2024, ні в ухвалі від 20.08.2024) питання про те, які саме неперекладені на українську мову документи є перешкодою для відкриття провадження у справі і чому питання щодо перекладу документів не може бути вирішено в процесі судового розгляду справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Водночас, процесуальний закон передбачає дослідження доказів у порядку визначеному ст.211 КАС України після відкриття розгляду справи по суті на стадії з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно із частиною п`ятою статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до переконання про передчасний і необгрунтований висновок окружного суду в ухвалі від 20.08.2024 щодо повернення позовної заяви.

Колегія суддів також враховує, що згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлені гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ до суду був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи сформовано висновки, що не відповідають обставинам справи, оскаржена ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому ухвалу суду першої інстанції від 20.08.2024 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі №140/7339/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним і скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль