Справа № 300/1474/24
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2024 р. справа № 300/1474/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.02.2024 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за № 86 від 06.12.2023 та зобов`язання зарахувати до стажу період роботи з 04.07.1994 до 28.09.2001 та виплачувати пенсію.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків, які позивач усунула у строк встановлений судом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі, а розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмету спору обґрунтовує тим, що з 08.05.2023 йому призначено пенсію за віком, яку він отримував протягом семи місяців. Проте, рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області № 86 від 06.12.2023 в призначенні позивачу пенсії за віком відмовлено, оскільки при первинному призначенні пенсії безпідставно зараховано до страхового стажу період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , з 04.07.1994 до 28.09.2001 в малому підприємстві «Рута». Крім того, листом Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 11.12.2023 № 0900-0401-8/63159 позивача повідомлено про те, що внаслідок безпідставного зарахування до страхового стажу періоду роботи з 04.07.1994 до 28.09.2001, йому неправомірно призначено пенсію з 08.05.2023, внаслідок чого виникла переплата пенсії в сумі 20 883, 48 гривень, яку запропоновано повернути на рахунок Пенсійного фонду України. Позивач не погоджується із даною відмовою у призначенні пенсії та вважає її протиправною.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими не погоджується, із посиланням на відповідні норми права та твердження. Просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що за результатами повторного розгляду документів, доданих позивачем до його заяви про призначення пенсії, до страхового стажу ОСОБА_1 не враховано період роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 з 04.07.1994 до 28.09.2001 в МП «Рута», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату організацією страхових внесків, починаючи з 01.07.2000. Також, згідно довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за період з 01.01.1994 до 31.12.1999 відсутні дані про сплату МП «Рута» внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за період з 01.01.2000 до 31.12.2001 документи про нарахування та сплату внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не збереглися.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 08.05.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі його заяви від 06.06.2023.

У подальшому, 06.06.2023 за результатами повторного розгляду документів та заяви ОСОБА_1 від 06.06.2023, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення № 86, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Рішення мотивоване відсутністю необхідного страхового стажу та вказано, зокрема, що за результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано період роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , з 04.07.1994 до 28.09.2001 в МП «Рута», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату організацією страхових внесків, починаючи з 01.07.2000. Також, згідно довідок Головного Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: за період з 01.01.1994 до 31.12.1999 відсутні дані про сплату загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; за період з 01.01.2000 до 31 12.2001 документи про нарахування та сплату внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не збереглися; за ОСОБА_1 , як за найманого працівника, МП «Рута» звітувалося тільки за період з 01.01.2003 по 31.03.2003 (за даний період 01.01.2003-31.03.2003 записи в трудовій книжці відсутні). Відповідно до архівної довідки від 11.05.2021 № Ф-165 в архівному фонді управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі в справі Звіти Ф4-ПФ/малі підприємства/» за 1994-1998 роки відсутні документи по сплаті пенсійних внесків.

Також Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом за № 0900-0401-8/63159від 11.12.2023 повідомило позивача про те, що при первинному призначенні пенсії безпідставно зараховано до страхового стажу період роботи з 04.07.1994 по 28.09.2001 в МП «Рута» згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки відсутня інформація про сплату про сплату організацією страхових внесків. Відповідно, позивачу неправомірно призначено пенсію з 08.05.2023, внаслідок чого виникла переплата пенсії в сумі 20 883,48 гривень. Зазначено, що згідно з чинним законодавством надміру виплачені суми пенсії підлягають поверненню до бюджету Пенсійного фонду України, а тому позивачу надано банківські реквізити для добровільного відшкодування надміру виплачених сум пенсії.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача та рішення про відмову у призначенні пенсії протиправною, звернувся до суду з даним адміністративними позовом.

Згідно з частиною 2 статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Згідно з частиною 2 статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Аналогічна правова позиція щодо того, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж особи, викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд звертає увагу, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції №58).

Згідно пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Так, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 містяться відповідні записи (7-8) про його роботу, зокрема з 04.07.1994 по 28.09.2001 в малому підприємстві «Рута». Так, на підставі наказу №3-к від 04.07.1994 позивач прийнятий директором у МП «Рута» (запис 7) та на підставі наказу №2-к від 28.09.2001 позивач звільнений за власним бажанням.

Судом встановлено, що згадані записи виконані ручкою, скріплені підписом відповідальної особи та печаткою підприємства, тобто у відповідності до Інструкції №58.

Отже, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться відповідні записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.

Водночас, щодо доводів пенсійного органу про відсутність нарахування та сплати внесків до Пенсійного фонду за спірний період, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 20 Закону України №1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином, суд вважає, що особа не повинна відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до стажу позивача спірних періодів роботи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

З огляду на вищевикладене, суд констатує про безпідставність доводів пенсійного органу на відсутність інформації щодо сплати страхових внесків.

Як наслідок, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 04.07.1994 до 28.09.2001 в МП «Рута» та, відповідно, протиправно відмовив у призначенні пенсії згідно спірного рішення № 86 від 06.12.2023.

Окрім того, суд звертає увагу, що статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

В даному випадку, враховуючи встановлені обставини та протиправність рішення №86 від 06.12.2023, а також відсутність будь-яких зловживань з боку ОСОБА_1 , суд дійшов переконання, що відповідачем протиправно визначено ОСОБА_1 переплату пенсії в розмірі 20 883,48 гривень.

Вирішуючи вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає, що застосовуючи механізм захисту порушеного права та його ефективного відновлення, керуючись повноваженнями наданими частиною 2 статті 9, частинами 2, 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, та з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, а також з метою подальшого недопущення порушених прав позивача та з врахуванням змісту заявлених вимог, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи в малому підприємстві «Рута» в період з 04.07.1994 до 28.09.2001 та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням цього періоду роботи, починаючи з дня припинення виплати раніше призначеної пенсії внаслідок прийняття протиправного рішення №86 від 06.12.2023.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Решта доводів відповідача на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що позивач відповідно до платіжної інструкції за № 0.0..1 від 26.02.2024 підтвердив сплату судового збору на суму 1 211,20 гривень за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплаченого судового збору в розмірі 1 211, 20 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії №86 від 06.12.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) період роботи в Малому підприємстві «Рута» з 04.07.1994 до 28.09.2001 та виплачувати пенсію за віком з урахуванням цього періоду роботи, починаючи з дня припинення виплати раніше призначеної пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.