Справа № 160/24450/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 грудня 2024 рокуСправа №160/24450/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну позивача правонаступником у справі №160/24450/21 за позовною заявою ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якій заявники просять замінити позивача ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в адміністративній справі №160/24450/21 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, його правонаступниками, які є спадкоємцями позивача в рівних частках: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що 08.01.2024 року ОСОБА_3 (позивач у справі №160/24450/21) помер. Доплату перерахованої пенсії у загальній сумі 100923,77 грн. за життя ОСОБА_3 не отримав. Заявники є дружиною та донькою померлого, які проживали разом з ним, в т.ч. і на день його смерті. За викладених обставин, заявники вважають, що мають право на одержання виплати заборгованості з пенсії нарахованої ОСОБА_3 за рішенням суду, але не виплаченої за його життя.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 року призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 28.11.2024 року.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

За викладених обставин, враховуючи норми ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, заяву розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення заяви по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року у справі № 160/24450/21 позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_3 під час її перерахунку з 01.12.2019 року з 90% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року ОСОБА_3 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 % грошового забезпечення, обчисленого відповідно до довідки Державної установи «Територіальне Медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» МВС України № 33/24-/334 від 18.05.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_3 та нарахувало заборгованість, що виникла внаслідок перерахунку пенсії гр. ОСОБА_3 за період з 01.12.2019 по 30.04.2022 у сумі 100923,77 грн, яку за життя ОСОБА_3 не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджено Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.08.2024 року.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб та відміткою у паспорті заявника та ОСОБА_2 є донької ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18.05.1998 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам заявників, викладеним в заяві про заміну позивача правонаступником, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та ревалентні їм джерела права.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-XII, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За змістом ч.ч. 2 та 3 ст. 61 Закону №2262-ХІІ при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Наведені положення ст. 61 Закону № 2262-ХІІ узгоджується з приписами Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі ст.ст. 1218, 1219 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Суд звертає увагу заявників, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна позивача, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

У свою чергу, відмова пенсійного органу у виплаті дружині та доньці померлого пенсіонера-військовослужбовця таких сум може бути підставою для звернення останніх до суду із позовом за захистом своїх прав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.05.2023 у справі № 520/926/21, від 21.11.2023 у справі № 420/25799/21 та від 30.01.2024 у справі № 420/8604/21.

При цьому, суд зазначає, що заявники помилково застосовують до спірних правовідносин приписи статті 52 Закону України «Про згальнообов?язкове державне пенсійне страхування», адже ОСОБА_3 отримував пенсію, призначену за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому і питання виплати пенсії, що залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю регулюється саме цим законом.

Отже, захист права на отримання нарахованої, але не отриманої пенсії померлого пенсіонера військовослужбовця, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду щодо виплати недоотриманої пенсії померлого відповідно до ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, а не шляхом заміни сторони позивача його правонаступником.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а звернення із заявою про заміну позивача правонаступником не призведе до захисту порушеного права заявників.

Відтак, заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про заміну сторони правонаступником є безпідставною та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 52, 205, 241-245, 248, 256, 295, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну позивача правонаступником у справі № 160/24450/21- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна