Справа № 280/1322/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 280/1322/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., при секретарі судового засіданні Беседа Г.Р, за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Кравченка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.07.2024 року в адміністративній справі №280/1322/24 (головуючий суддя І-ї інстанції Мінаєва К.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу у частині,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 26.01.2024 року № 131, в частині застосування до старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 05.05.2022 року обіймає посаду старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 26.01.2024 № 131 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Зазначеним наказом позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, що виразилось у невнесенні інформації про повернення посвідчень водія до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП, не направленні вилучених посвідчень водіїв, позбавлених права керування транспортним засобом, до ТСЦ МВС та при внесенні адміністративних матеріалів до ІПНП створював додаткові картки за однорідними правопорушеннями. Позивач вважає, що висновок службового розслідування було затверджено з пропуском встановленого строку. Також оскаржуваний наказ та висновок службового розслідування не містять інформації про те, коли та відносно яких осіб відповідна інформація не вносилася до ІП «Адмінпрактика». Висновок також не містить дати надходження до підрозділу адміністративної практики постанов суду, що не дає змоги встановити факт порушення терміну для направлення вилучених посвідчень водія до територіального органу з надання сервісних послуг МВС, а також перевірити сплив строку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що посвідчення водіїв позивачу за актом приймання-передачі не передавалися, як і не передавалися постанови суду, якими відповідні особи були позбавлені права керування транспортними засобами. Відповідачем не враховано перебування позивача у відпустці та на лікарняному, коли його обов`язки покладалися на іншу особу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року позов задоволено.

Скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 26.01.2024 № 131 «Про застосування дисциплінарного стягнення» у частині застосування дисциплінарного стягнення до старшого інспектора сектора СРПП відділення поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 у вигляді суворої догани.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права. Скаржник зазначає, що з огляду на допущенні позивачем дисциплінарні правопорушення, спірний наказ було прийнято правомірно та у відповідності з приписами чинного законодавства.

Також апелянтом зазначено, що судом першої інстанції у прийнятому рішенні не враховано спеціальне законодавство, яке регламентує порядок проходження служби в поліції, тому враховуючи допущенні порушення позивачем та вжитті до нього дисциплінарні заходи є дискреційним правом начальника ГУНП в Запорізькій області.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 05.05.2022 року № 379 о/с «По особовому складу» капітан поліції ОСОБА_1 призначений на посаду старшого інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького районного управління поліції.

Згідно з наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 10.01.2024 № 37 з метою повного, об`єктивного та всебічного дослідження виявлених недоліків, а також вжиття інших перевірочних заходів, у відповідності до вимог ст.ст. 14, 15 та 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, вимог Порядку проведення службових розслідувань в Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 року № 893, керуючись пп.8 п.5 р.V Положення про ГУНП в Запорізькій області, затвердженого наказом НПУ від 06.11.2015 року № 24 призначено проведення службове розслідування за фактом порушення дисципліни окремими поліцейськими підрозділу адміністративно правозастосовної діяльності поліцейських відділення поліції № 3 ГУНП в Запорізькій області.

25.01.2024 року начальником ГУНП в Запорізькій області затверджено висновок службового розслідування, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими відділення поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Запорізькій області від 26.01.2024 року № 131 старший інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького районного управління капітан поліції ОСОБА_1 , який згідно з наказом ЗРУП від 25.01.2023 року № 135 призначений уповноваженою особою за адміністративно-правозастосовною діяльністю по виконанню вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, під час повернення посвідчень водія не вносив відповідну інформацію про їхнє повернення до ІП «Адмінпрактика» системи ІНПН, не направляв вилучені посвідчення водіїв, позбавлених права керування транспортним засобом, до ТСЦ МВС, чим порушив вимоги пп.14 п.5 розділу ІІІ Положення про Реєстр адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 10.05.2019 року № 359, п. 9 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. При внесенні адміністративних матеріалів до інформаційного порталу Національної поліції створював додаткові картки за однорідними правопорушеннями, чим порушив п.3 розділу ІІ Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженої наказом МВС України від 13.03.2023 року № 180.

Причинами та обставинами, які сприяли вчиненню зазначених порушень, є особиста недисциплінованість зазначених працівників поліції, відсутність контролю за діями підпорядкованого особового складу з боку начальника СРПП відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_2 та послаблення контролю за адміністративно-правозастосовною діяльністю працівників сектору реагування патрульної поліції зазначеного відділення поліції з боку начальника сектору адміністративної практики Запорізького РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_3 .

Пунктом 5 наказу начальника ГУНП в Запорізькій області від 26.01.2024 року № 131 за порушення службової дисципліни, вимог статті 1 частини 3 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ, пп.14 п.5 розділу ІІІ Положення про Реєстр адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від10.05.2019 № 359, п.9 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, п.3 розділу ІІ Інструкції з формування та ведення інформаційно-комунікаційної підсистеми «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженої наказом МВС України від 13.03.2023 року № 180, що виразилось в тому, що під час повернення посвідчень водія не вносив відповідну інформацію про їхнє повернення до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП, не направляв вилучені посвідчення водіїв, позбавлених права керування транспортним засобом, до ТСЦ МВС та при внесенні адміністративних матеріалів до ІПНП створював додаткові картки за однорідними правопорушеннями, до старшого інспектора СРПП відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного наказу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII в редакції на час спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За приписами пункту 1 частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Закон №2337-VІІІ), затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

У преамбулі Закону № 2337-VІІІ вказано, що цей Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Дисциплінарного статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з частинами першою, другою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

За пунктами 1, 2, 5, 9, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

У відповідності до положень частин першої, другої статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За приписами статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

При цьому, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

З огляду на наведене суд першої інстанції належно визначив, що зміст положень Дисциплінарного статуту свідчить про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Стаття 16 Дисциплінарного статуту передбачає, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 29.10.2024 № 12151. Указом Президента України від 28.10.2024 № 741/2024 строк дії воєнного стану в Україні подовжено з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

Розділом V Дисциплінарного статуту визначені особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану. Так, відповідно до частини третьої статті 26 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

На виконання вимог статті 14 Дисциплінарного статуту Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 07.11.2018 року №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807, яким затверджено, зокрема, Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893 передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як встановлено, судом першої інстанції управлінням превентивної діяльності проведено аналіз адміністративно-правозастосовної діяльності поліцейських відділення поліції № 3 ГУНП в Запорізькій області, в ході якого встановлено порушення дисципліни окремими поліцейськими вищезазначеного підрозділу. На підставі зазначеного наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 10.01.2024 року № 37 призначене службове розслідування, яке вважається завершеним 25.01.2024 року, у день затвердження начальником ГУНП в Запорізькій області висновку за результатами службового розслідування.

Разом з тим, діюче законодавство в спірних правовідносинах (щодо притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності) не містить положень щодо початку обчислення 15-денного строку проведення службового розслідування, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що початок перебігу такого строку слід рахувати з дати винесення начальником ГУНП в Запорізькій області наказу, тобто з 10.01.2024 року, у зв`язку з чим останнім днем строку завершення службового розслідування було 24.01.2024 року, що свідчить про пропуск встановленого строку.

Щодо фактичних обставин, відображених у висновку про результати службового розслідування, суд першої інстанції належним чином встановив наступне.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що старший інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького районного управління капітан поліції ОСОБА_4 під час повернення посвідчень водія не вносив відповідну інформацію про повернення посвідчень водія до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП, не направляв вилучені посвідчення водіїв серії НОМЕР_1 гр. ОСОБА_5 , НОМЕР_2 гр. ОСОБА_6 , НОМЕР_3 гр. ОСОБА_7 , НОМЕР_4 гр. ОСОБА_8 , НОМЕР_5 гр. ОСОБА_9 , НОМЕР_6 гр. ОСОБА_10 , НОМЕР_7 гр. ОСОБА_11 , НОМЕР_8 гр. ОСОБА_12 , НОМЕР_9 гр. ОСОБА_13 , НОМЕР_10 гр. ОСОБА_14 , позбавлених права керування транспортним засобом, до ТСЦ МВС, чим порушив вимоги підпункту 14 пункту 5 розділу ІІІ Положення № 359, пункту 9 розділу ХІІ Інструкції № 1395.

Відповідно до довідки УПД ГУНП № 17/1/08-2024 від 20.01.2024 у порушення вимог Інструкції № 180 та Інструкції № 1395 до карток правопорушень у підсистемі ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП не внесено інформацію щодо тимчасового вилучення посвідчення водіїв ОСОБА_15 ЯНА № 359893, ОСОБА_8 ЯТА № 366563, ОСОБА_16 ВАН № 318/372, ОСОБА_17 КВІ № 1791238, ОСОБА_14 АБЛ № 18584, ОСОБА_18 ЯТА № 366563.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції позивач надав копії матеріалів справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_19 за ст. 124, 130 КУпАП. Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ААД № 178654 від 24.04.2023 відносно водія гр. ОСОБА_19 , яка скоїла дорожньо-транспортну пригоду, а ОСОБА_1 не вилучив у порушника посвідчення водія, хоча санкція ст.124 КУпАП передбачає за цей вид правопорушення стягнення у вигляді позбавлення права керування строком від шести місяців до одного року.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що 04.04.2023 позивачем був складений протокол про адміністративне правопорушення ААД № 179283 про порушення ОСОБА_19 частини першої статті 130 КУпАП, санкція норми якої передбачає позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим у графі «тимчасово вилучені документи» зазначено серію та номер посвідчення водія вказаної особи. 24.04.2023 року був складений протокол про адміністративне правопорушення ААД № 178654 про порушення ОСОБА_19 статті 124 КУпАП, санкція якої також передбачає позбавлення права керування транспортними засобами, проте у графі «тимчасово вилучені документи» зазначено «не вилучається». Відтак, ОСОБА_1 не міг вилучити посвідчення водія ОСОБА_19 при складанні протоколу ААД № 178654 від 24.04.2023 року, оскільки таке вже було вилучене при складанні протоколу ААД № 179283 від 04.04.2023 року.

Вказані обставини спростовують встановлені службовим розслідуванням факт невилучення ОСОБА_1 посвідчення водія у ОСОБА_19 . Тобто, маючи доступ до матеріалів справ адміністративного правопорушення, дисциплінарна комісія ГУНП в Запорізькій області не дослідила належним чином усі обставини справи та дійшла помилкового висновку про притягнення позивача до відповідальності за факт невилучення посвідчення водія у ОСОБА_19 .

Отже, хоча направлення вилучених посвідчень водіїв, позбавлених права керування транспортним засобом, до ТСЦ МВС та внесення відповідної інформації під час повернення посвідчень водії до ІПНП є безпосередніми обов`язками ОСОБА_1 , проте під час проведення службового розслідування та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не враховані зазначені вище обставини, які впливають на встановлення вини саме ОСОБА_1 у вчиненні розглядуваних порушень та, відповідно, на притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Щодо встановленого порушення створення додаткових карток за однорідними правопорушеннями при внесенні адміністративних матеріалів до ІПНП встановлено наступне.

Наказом МВС України від 13.03.2023 року № 180 затверджено Інструкцію формування та ведення інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі Інструкція № 180), за пунктом 1 якої Інструкція визначає порядок формування та ведення в центральному органі управління поліції, територіальних (у тому числі міжрегіональних) органах поліції (далі - орган (підрозділ) поліції) інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» (далі - ІП «Адмінпрактика») інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - система ІПНП), призначеної для забезпечення формування поліцією інформаційних ресурсів щодо автоматизованого обліку адміністративних правопорушень, крім адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, та порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, у тому числі зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (далі - адміністративні правопорушення), та осіб, які їх вчинили.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 180 формування (наповнення) та ведення (підтримка в актуальному стані) інформаційних ресурсів ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП здійснюються уповноваженою посадовою особою органу (підрозділу) поліції державною мовою, а для відомостей про особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, види яких визначені відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення, що належать до сфери діяльності поліції, іноземною мовою (за потреби), за допомогою технічних і програмних засобів системи ІПНП на підставі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов у справах про адміністративні правопорушення, тимчасових дозволів на право керування транспортними засобами, протоколів про адміністративне затримання, складених (винесених) уповноваженими посадовими особами органу (підрозділу) поліції.

Зміни та/або доповнення інформації в ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП здійснюються уповноваженою посадовою особою органу (підрозділу) поліції, якою було її внесено, або іншою уповноваженою посадовою особою органу (підрозділу) поліції, визначеною керівником відповідного органу (підрозділу) поліції (або особою, яка виконує його обов`язки).

Уповноважені посадові особи органів (підрозділів) поліції забезпечують повноту, достовірність і своєчасність внесення інформації до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 180 інформація про вчинене адміністративне правопорушення та особу, яка його вчинила, за наявності технічної можливості вноситься уповноваженою посадовою особою органу (підрозділу) поліції до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП за допомогою мобільного логістичного пристрою.

У разі відсутності технічної можливості внесення інформації про вчинене адміністративне правопорушення та особу, яка його вчинила, за допомогою мобільного логістичного пристрою така інформація вноситься до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП протягом трьох діб із дати отримання матеріалів про адміністративні правопорушення уповноваженими посадовими особами органів (підрозділів) поліції, на яких покладено обов`язки щодо реєстрації матеріалів про адміністративні правопорушення в ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП.

Реєстрація інформації про вчинені адміністративні правопорушення та осіб, які їх вчинили, в ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП здійснюється на підставі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов у справах про адміністративні правопорушення, тимчасових дозволів на право керування транспортними засобами, протоколів про адміністративне затримання, оформлених відповідно до законодавства України.

Під час службового розслідування встановлено, що при внесенні адміністративних матеріалів до ІПНП позивач створював додаткові картки за однорідними правопорушеннями, тобто такими, які однаково характеризують об`єктивну сторону певного адміністративного правопорушення (постанова серії ЕАТ № 8217213 від 27.11.2023 року, ЕАТ № 8167581 від 19.11.2023 року, ЕАТ № 8165981 від 18.11.2023 року, ЕАТ № 8101076 від 08.11.2023 року), чим порушив пункт 3 розділу ІІ Інструкції № 180.

У судовому розгляді судом першої інстанції належним чином досліджено надані відповідачем відомості (картки адміністративних правопорушень) до ІКС ІПНП, які були внесені до системи ОСОБА_1 , та встановлено наступне:

- протокол серії ЕАТ № 8217213 від 27.11.2023 року складено поліцейським Белименком Д. щодо порушення ОСОБА_20 частини першої статті 126 КУпАП відомості до ІКС ІПНП внесені 29.11.2023 року;

- протокол серії ЕАТ № 8101076 від 08.11.2023 року складено поліцейським Белименком Д. щодо порушення ОСОБА_21 частини першої статті 126 КУпАП відомості до ІКС ІПНП внесені 08.11.2023 року та 09.11.2023 року;

- протокол серії ЕАТ № 8167581 від 19.11.2023 року складено поліцейським Белименком Д. щодо порушення ОСОБА_22 частини першої статті 126 КУпАП відомості до ІКС ІПНП внесені 19.11.2023 року;

- протокол серії ААД № 179734 від 06.06.2023 року складено поліцейським Бегей щодо порушення ОСОБА_11 частини першої статті 130 КУпАП відомості до ІКС ІПНП внесені 07.06.2023 року (том №1 а.с.235-239).

Таким чином, з досліджених карток адміністративних порушень судом встановлено, що ОСОБА_1 не було порушено строків внесення інформації про вчинене адміністративне правопорушення та особу, яка його вчинила до ІП «Адмінпрактика» системи ІПНП, оскільки відповідна інформація була внесена протягом трьох діб, як і передбачено пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 180.

Як встановлено апеляційним судом та судом першої інстанції, наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 26.01.2024 року № 131 встановлено порушення ОСОБА_1 вимог пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 180, а саме створення додаткових карток за однорідними правопорушеннями при внесенні адміністративних матеріалів до ІПНП.

Водночас суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що Інструкцією № 180 не передбачений порядок внесення до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» відомостей у разі вчинення особою однорідних правопорушень.

У постанові Верховного Суду від 28.05.2020 року у справі №826/17201/17 звернуто увагу, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Таким чином, за відсутності чітко визначеного порядку внесення відомостей до ІКС ІПНП у випадку вчинення особою однорідних адміністративних правопорушень притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 180 є необґрунтованим та безпідставним.

З огляду на вказане, суд першої інстанції правильно визначив, що під час проведення службового розслідування відповідач не повно встановив обставини, не з`ясував наявність порушення та якими саме доказами зафіксовано факт вчинення позивачем зазначеного у висновку та спірному наказі порушення, та не встановив дійсних обставин події в частині, що стосується позивача.

Колегія суддів зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто, надати їм правову оцінку, зокрема, прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Згідно з частинами шостою-восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби

Таким чином, керівник при застосуванні до поліцейського дисциплінарного стягнення наділений повноваженнями на власний розсуд визначити вид такого стягнення.

Відповідно до статті 29 Статуту, передбачено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.

У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь і вчинив новий дисциплінарний проступок, до нього знову може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь.

Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

У разі повторного вчинення дисциплінарного проступку поліцейським протягом строку дії дисциплінарного стягнення у виді зауваження за результатами службового розслідування дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Протягом 10 днів з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його пом`якшити, застосувати суворіше дисциплінарне стягнення або звільнити поліцейського від дисциплінарної відповідальності, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини.

У разі застосування до поліцейського інших заходів дисциплінарного впливу, не пов`язаних із застосуванням дисциплінарного стягнення, прямий керівник посадової особи, яка призначила службове розслідування, має право переглянути це рішення шляхом видання наказу про притягнення цього поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Судом встановлено, що наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.01.2024 до позивача застосовано догану за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог п.1 с.1, пп.2, 8 п.3 ст.1 розділу І Дисциплінарного статуту, пп.1, 2 п.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», пп.6 п.10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, Методичних рекомендацій щодо організації діяльності нарядів поліції в територіальних підрозділах ГУНП в Запорізькій області, що залучаються до охорони публічного порядку, затверджених наказом ГУНП в Запорізькій області від 12.09.2022 №707, що виразилось у порушенні службової дисципліни, непрофесійному виконанні своїх службових обов`язків, а саме виконуючи службові обов`язки, перебував без засобів індивідуального захисту (бронежилету), а також залишив автоматичну зброю без нагляду, передавши її іншій особі, що могло призвести до тяжких наслідків.

Проаналізувавши зміст статті 29 Дисциплінарного статуту у постанові від 23.11.2023 у справі №420/14443/22 Верховний Суд виснував, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.

У цій же постанові Верховний Суд підсумував, що повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

Вказані висновки підтримані Верховним Судом і у постанові від 29.02.2024 у справі №260/5566/22.

У своїй практиці Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово висновував, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Ці комісії за наслідком службового розслідування складають висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також стосовно його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону. У висновку вказується вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. На підставі цього висновку уповноважений керівник особи, яка вчинила правопорушення, вирішує питання про накладення дисциплінарного стягнення.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Оскільки підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи упродовж службового розслідування, з`ясування усіх необхідних обставин вчинення дисциплінарного порушення для обґрунтованого висновку, уточнення ступеня вини, встановлення суті незаконних дій особи, негативних наслідків до яких такі дії призвели, встановлення причинно-наслідковий зв`язок між такими негативними наслідками та протиправними діями особи, то відповідач повинен був би про це зазначити у висновку службового розслідування.

Однак, висновку службового розслідування не видно, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани було ураховано характер проступку, його службову характеристику.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани є надто суровим та неспівмірним з службовою характеристикою позивача, характером вчиненого правопорушення за відсутності встановлення настання негативних наслідків.

В той же час наданими до матеріалів справи доказами вчинення позивачем зазначеного у наказі проступку підтверджується лише частково, з огляду на що, відповідачем протиправно притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року в адміністративній справі №280/1322/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року в адміністративній справі №280/1322/24 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена та проголошена в судовому засіданні 13.11.2024 року, в повному обсязі постанова складена 02 грудня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко