Справа № 320/1430/24
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 грудня 2024 року м. Київ 320/1430/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, у якому просить суд (орфографія, пунктуація та стилістика автора збережені):

- визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника управління нагляду в промисловості і на об?єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Харківській області від 06.08.2021 №08-03/466, виданий Головним управлінням Держпраці у Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 , начальника управління нагляду в промисловості і на об?єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Харківській області, від 06.08.2021 №08-04/99, виданий Головним управлінням Держпраці у Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 , начальника управління нагляду в промисловості і на об?єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Харківській області, від 06.08.2021 №08-04/98, виданий Головним управлінням Держпраці у Харківській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 , начальника управління нагляду в промисловості і на об?єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Харківській області, від 06.08.2021 №08-04/97, виданий Головним управлінням Держпраці у Харківській області.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Судом було встановлено, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 та 172 Кодексу адміністративного судочинства України, та подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, судом не було встановлено.

Враховуючи вище викладене, Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 було відкрито провадження у даній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Під час розгляду справи, судом було встановлено не відповідність позовної заяви вказаним вимогам, з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Тобто, якщо предметом адміністративної справи є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

Предметом даного позову є визнання протиправними та скасування наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 06.08.2021 № 08-03/466 щодо звільнення позивача з посади начальника управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Харківській області та наказів Головного управління Держпраці у Харківській області від 06.08.2021 № 08-04/99, від 06.08.2021 № 08-04/98 та від 06.08.2021 № 08-04/97 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відтак, у даному випадку, застосуванню підлягають положення частини першої статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України (підсудність справи за вибором позивача).

Як вбачається з позовної заяви місцем проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи є: АДРЕСА_1 .

Місцезнаходженням відповідача (Головного управління Держпраці у Харківській області) є: 61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 40.

До позовної заяви позивачем додано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 05.12.1995, з якого вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

На підтвердження зазначеної у позові адреси фактичного місця проживання позивачем додано до позовної заяви копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.09.2023 № 3010-.

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.09.2023 № 3010-, зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 ; фактичним місцем проживання/перебування позивача є: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що для цілей визначення територіальної підсудності даної справи до уваги слід брати відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування, знаходження) особи-позивача, як того вимагає частина 1 статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України.

Визначаючи територіальну підсудність даної справи Київському окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого згідно з Додатком № 1 до Указу Президента України від 16.11.2004 №1417/2004 "Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі" розповсюджується на територію Київської області та відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № -IX - на м. Київ (до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду), позивач додає до позовної заяви копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.09.2022 № 3008-, згідно з якою фактичним місцем проживання/перебування позивача є: АДРЕСА_1 .

Проте, суд зазначає, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.09.2023 №3010- не є документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) особи-позивача, виходячи з такого.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (зі змінами та доповненнями) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VІІ (надалі - Закон України № 1706-VІІ), яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України № 1706-VІІ внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VІІ встановлено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Так, форма довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 № 509 (далі - Постанова № 509).

Відповідно до пункту 1 Постанови № 509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

14.03.2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", пунктом 1 якої серед іншого затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Вказаний Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Згідно з пунктами 3 та 4 вказаного Порядку декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що надана позивачем довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.09.2023 №3010- не є документом, який в розумінні вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, підтверджує зареєстроване місце проживання/перебування позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, суд, встановлюючи зареєстроване місце проживання позивача, враховує дані паспорта громадянина України ОСОБА_1 щодо реєстрації місця проживання, відповідно до якого зареєстрованим місцем проживання позивача з 23.12.2021 є: АДРЕСА_2 .

У позовній заяві зазначено, що місцезнаходженням відповідача є: АДРЕСА_3 .

Отже, вирішення спору за місцем зареєстрованого проживання позивача має здійснюватися окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на Чернігівську область (Чернігівський окружний адміністративний суд) та за місцезнаходженням відповідача - окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на Харківську область (Харківський окружний адміністративний суд).

У той же час позивач звернувся із цим позовом до Київського окружного адміністративного суду, територіальна юрисдикція якого згідно Додатку № 1 до Указу Президента України від 16.11.2004 №1417/2004 "Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі" розповсюджується на територію Київської області та відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX - на м. Київ (до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду).

За таких обставин дана справа не підсудна Київському окружному адміністративному суду.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частин шостої та восьмої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Враховуючи ту обставину, що зареєстрованим місцем проживання позивача є Чернігівська область, позивач виявив бажання звернутись за захистом своїх прав за місцем свого проживання, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі даної справи за правилами територіальної підсудності - до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Також у постанові від 27.05.2021 у справі № 520/5622/19 Верховним Судом викладено правову позицію, відповідно до якої довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не засвідчують зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання позивачів.

Таким чином, зазначена у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.09.2023 № 3010-, адреса фактичного місця проживання/перебування позивача: АДРЕСА_1 , є адресою, за якою здійснюється облік позивача як внутрішньо переміщеної особи і не є адресою, за якою у встановленому Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку зареєстроване місце проживання або перебування особи-позивача, що виключає територіальну підсудність даної справи Київському окружному адміністративному суду.

Відповідно до частини першої статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Отже, порушення окружним адміністративним судом правил як предметної так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє адміністративним судам розглядати справи, які йому територіально не підсудні, і зобов`язує його направити таку справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Керуючись статтями 22, 25, 26, 29, 241-243, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Адміністративну справу № 320/1430/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів - передати за підсудністю до Чернігівського окружного адміністративного суду.

2. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

3. Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Суддя Леонтович А.М.