Справа № 440/7622/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/7622/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6072-50У від 12 червня 2019 року про сплату недоїмки по єдиному внеску в сумі 4 209,48 грн. з ОСОБА_1 , та №Ф-6072-50У від 16 березня 2021 року про сплату недоїмки по єдиному внеску, штрафу, пені в сумі 15 624,90 грн. з ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області внести зміни (коригування) до інтегрованої картки платника шляхом виключення відомостей про наявність у ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 23 785,08 грн.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі також відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області), про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані твердженням про протиправність та безпідставність оскаржуваних податкових вимог. Позивач пояснила, що протягом 2018-2021 років вона, ОСОБА_1 , була найманим працівником та її роботодавець сплачував за неї ЄСВ. Також позивач зазначила, що її підприємницька діяльність припинена за рішенням суду 31.07.2019.

19.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі з огляду на правомірність та обґрунтованість спірних вимог. Відповідач стверджував, що положення Закону №2464-VІ не містять виключення та не передбачають такої умови для звільнення від сплати ЄСВ як наявність трудових відносин. Крім того, відповідач зауважив, що на момент формування спірних вимог у інтегрованій картці позивача як платника ЄСВ обліковувалася заборгованість з ЄСВ. Отже, на думку відповідача, ОСОБА_1 мала обов`язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розумінні Закону №2464-VІ.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 у період з 14.07.2006 по 31.07.2019 була зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця.

У період з 01.03.2018 по 26.02.2021 позивач працювала у ТОВ "Термастіл ЛСТК", що підтверджується залученою до матеріалів справи довідкою від 17.06.2024 №20 /а.с.30/.

Відомості про нарахування та сплату роботодавцем ТОВ "Термастіл-Фіора-Прайм" за ОСОБА_1 єдиного внеску за період з грудня 2017 по лютий 2018 року та роботодавцем ТОВ "Термастіл ЛСТК", 01.03.2018 по 26.02.2021 відображені також у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що підтверджено копією форми ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" /а.с. 25-29/.

Також до матеріалів справи залучено витяг з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , у якому станом на 16.08.2023 рахується заборгованість в сумі 23 785,08 грн.

За повідомленням Головного управління ДПС у Полтавській області, недоїмка зі сплати єдиного внеску загалом у розмірі 23 785,08 грн включає в себе нараховані контролюючим органом зобов`язання зі сплати єдиного внеску за такі періоди:

- по строку сплати 09.02.2018, в сумі 7 794,94 грн, за 2017 рік, сплата відсутня;

- по строку сплати 19.04.2018, в сумі 2 457,18 грн, за 1 квартал 2018 року, сплата відсутня;

- по строку сплати 19.07.2018, в сумі 2 457,18 грн, за 2 квартал 2018 року, сплата відсутня;

- по строку сплати 19.10.2018 в сумі 2 457,18 грн, за 3 квартал 2018 року, сплата відсутня;

- по строку сплати 21.01.2019 в сумі 2 457,18 грн, за 4 квартал 2018 року, сплата відсутня;

- по строку сплати 19.04.2019 в сумі 2 754,18 грн, за 1 квартал 2019 року, сплата відсутня;

- 11.05.2019 стягнення в межах виконавчого провадження в сумі 1 001,88 грн;

- 07.05.2019 стягнення в межах виконавчого провадження в сумі 1 562,44 грн;

- по строку сплати 19.07.2019 в сумі 2 754,18 грн, за 2 квартал 2019 року, сплата відсутня;

- 25.10.2019 стягнення в межах виконавчого провадження в сумі 1 573,41 грн;

- 08.11.2019 стягнення в межах виконавчого провадження в сумі 1 529,33 грн;

- 26.11.2019 стягнення в межах виконавчого провадження в сумі 1 580,73 грн;

- 19.06.2020 стягнення в межах виконавчого провадження в сумі 7 918,69 грн;

- 05.02.2021 штрафна санкція згідно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі № від 18.12.2020 в розмірі 3032,32 грн;

- 05.02.2021 штрафна санкція згідно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі № від 18.12.2020 в розмірі 9837,40 грн.

12.09.2019 Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6072-50У, якою позивача повідомлено про необхідність сплати єдиного внеску загалом у розмірі 4 209,48 грн /а.с. 50/.

16.03.2021 Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6072-50У, якою позивача повідомлено про необхідність сплати єдиного внеску загалом у розмірі 20 836,26 грн (з яких 7 965,54 грн недоїмка, 3 033,32 грн штраф, 9 837,40 грн пеня) /а.с. 47/.

Не погодившись з правомірністю нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (надалі також - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» («Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань») в частині відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі також - Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Законом України від 06.12.2016 №1774-УШ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2017, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄСВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону №2464).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом №2464-VI не врегульовано.

Висновки щодо правозастосування

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі виник з приводу правомірності нарахування контролюючим органом позивачу єдиного внеску як фізичній особі-підприємцю за період, коли ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах та єдиний внесок за неї був сплачений роботодавцем.

Як вже вказано, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом №2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Верховним Судом у постанові від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19 сформульовано висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 2017-2021 роки страхові внески за позивача сплачувались роботодавцями, як за найманого працівника, що підтверджено витягом з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за весь період Форми ОК-5.

Тому з метою уникнення подвійної сплати страхового внеску, враховуючи встановлені судом обставини у їх сукупності, враховуючи правові висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 04.12.2019 у справі №440/2149/19, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та наявність підстав визнати протиправною і скасувати вимогу №Ф-6072-50У від 12.06.2019 про сплату боргу (недоїмки) та вимогу №Ф-6072-50У від 16.03.2021 в частині нарахування недоїмки в сумі 7 965,54 грн.

У той же час суд не вбачає можливості й правових підстав надавати в межах розгляду цієї справи правову оцінку спірній вимозі №Ф-6072-50У від 16.03.2021 в частині нарахування штрафу у розмірі 3033,32 грн та в частині нарахування пені в розмірі 9 837,40 грн.

Ці рішення не були оскаржені у цій справі і надати їм оцінку означати - вийти за межі і підстав, і предмету позову, що розглядається.

Тому, спірна вимога №Ф-6072-50У від 16.03.2021 в частині нарахування штрафу у розмірі 3033,32 грн та в частині нарахування пені в розмірі 9 837,40 грн скасуванню в межах розгляду цієї справи не підлягає з огляду на те, що ці суми боргу виникли на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 18.12.2020, яке позивач не оскаржила.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що податкове зобов`язання, визначене у рішенні про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 18.12.2020, набуло статусу узгодженого, а тому висновок про неправомірність формування оскаржуваної податкової вимоги в частині суми 12 870,72 грн є передчасним.

Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок), затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року №5, визначає правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі. Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Для забезпечення достовірності відображення облікових показників в ІКП структурними підрозділами за напрямами роботи здійснюється попередній та загальний контроль у терміни, встановлені цим Порядком.

Згідно з пунктами 4-5 розділу І Порядку відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.

Дії працівників територіальних органів ДПС під час відображення в інформаційній системі первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку передбачено, що з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Податковому органу, в якому перебуває платник за основним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за основним місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку - в режимі перегляду.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку ІКП закриваються структурним підрозділом, що здійснює облік платежів, у разі проведення заходів щодо зняття з обліку платників у податкових органах у зв`язку з припиненням платника податків або відсутністю за неосновним місцем обліку об`єктів оподаткування, або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

Механізм відображення в інформаційній системі результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП передбачений Розділом V Порядку, відповідно до якого працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/ або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2018 року у справі № 816/2042/16, у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Відтак, з метою належного захисту прав, свобод, інтересів позивача, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача внести зміни (коригування) до інтегрованої картки платника шляхом виключення відомостей про наявність у ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в сумі 23 785,08 грн підлягає задоволенню частково, шляхом зобов`язання відповідача внести зміни в інтегровану картку платників податків ОСОБА_1 шляхом виключення суми заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 12175,02 грн (4 209,48 грн по вимозі від 12.06.2019 та 7 965,54 грн по вимозі від 16.03.2021) є належним способом захисту.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог на суму 12175,02 грн, що становить 51,19% задоволених позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 620,01 грн належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

11.06.2024 між гр. ОСОБА_1 (клієнт) та ОСОБА_2 (адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги, копія якого наявна в матеріалах електронної справи /а.с. 34/.

Згідно з пунктом 5.1 умов Договору від 11.06.2024 сторони домовилися, що клієнт сплачує на поточний рахунок адвокатського бюро гонорар відповідно до кількості витраченого адвокатом часу на ведення справи виходячи із ставки у розмірі 1000 грн. за годину роботи адвоката, однак загальний розмір гонорару не буде перевищувати 3000 грн. за проведення консультацій, підготування процесуальних документів (у тому числі вивчення документів, аналіз нормативно-правових актів, аналіз судової практики, визначення правих позицій, складання позовної заяви, оформлення додатків до позовної заяви) та представництво клієнта у суді.

Відповідно до пункту 5.2 умов договору клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар на підставі цього договору, звіту про роботу адвоката над завданням клієнта.

Звітом про роботу адвоката над завданням клієнта станом на 19.06.2024 підтверджено надання адвокатом робіт:

- проведення консультації 500,00 грн;

- підготовка адміністративного позову - 2500,00 грн /а.с. 35/.

Факт сплати ОСОБА_1 за надані правничі послуги підтверджується квитанцією від 20.06.2024 /а.с. 36/.

Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд присуджує до відшкодування витрати в межах розгляду справи в сумі 1535,70 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6072-50У від 12 червня 2019 року.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6072-50У від 16 березня 2021 року в частині визначення недоїмки в сумі 7965,54 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області внести зміни в інтегровану картку платників податків ОСОБА_1 рнокпп ( НОМЕР_1 ) шляхом виключення суми заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 12 175,02 грн (дванадцять тисяч сто сімдесят п`ять гривень дві копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 620,01 грн (шістсот двадцять гривень одна копійка) та витрати на правову допомогу в сумі 1535,70 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять п`ять гривень сімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков