Справа № 365/841/24
Суддя: Хижний Р. В.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 365/841/24
Номер провадження: 2-а/365/11/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 грудня 2024 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Хижного Р.В.

за участю секретаря судового засідання Середи Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, з особливостями, визначеними законом для окремих категорій термінових адміністративних справ, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2024 року до Згурівського районного суду Київської області з адміністративним позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 його представник адвокат Костенко О.М., в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3357983 від 28.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначає, що 28.10.2024 о 09 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , (спеціалізований вантажний сідловий тягач) та транспортним засобом марки KOEGEL S24, державний номерний знак НОМЕР_2 , (спеціалізований напівпричіп Н/ПР контейнеровоз для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур)) в м. Ічня, яким перевозив вантаж (цукровий буряк). О 09 год.48 хв. в м. Ічня по вул. Солдатської Слави, 47 позивача було зупинено інспектором (м. Ічня) ВП № 2 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Андреєвим П.А., яким повідомлено, що позивач порушив вимоги п. 22 ПДР України, правила перевезення вантажів. О 09 год. 55 хв. інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3239983. У постанові вказано, що ОСОБА_1 28.10.2024 о 09 год. 48 год. в м. Ічня по вул. Солдатської Слави, 47 порушив правила перевезення, чим порушив п. 22 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу 340 грн. До постанови додається: запис бодікамери 033.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків поліцейського фактичним обставинам справи, а також неналежного розгляду справи. Так, постанова не містить який саме пункт розділу 22 ПДР порушено позивачем, оскільки він містить пункти 22.1 22.7 та безліч підпунктів, а тому не конкретизоване яке саме порушення допустив позивач. Крім того, постанова не містить посилання на жоден належний доказ вчинення адміністративного правопорушення, окрім фіксації на бодікамеру 033. Розгляд справи про адміністративне правопорушення належним чином не проводився (поліцейський виніс постанову протягом 7 хв. з моменту зупинки), а тому позивач не зміг скористатися допомогою фахівця в галузі права, заявляти клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, подавати докази, міркування, заперечення. Зазначає, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків передбачених цим Кодексом, який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і містить ознаки свавілля застосування адміністративних повноважень. Оспорювана постанова не містить посилання на жоден належний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саму постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом у справі. Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак адміністративного правопорушення повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила, на порушення яких існує заборона та недотримання яких тягне за собою порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 08 листопада 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, з особливостями, визначеними законом для окремих категорій термінових адміністративних справ, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву у визначені строки.

30 жовтня 2024 року до Згурівського районного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Дардою О.М., в якому він просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначає, що у п. 22.3.а ПДР України передбачено, що перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху. Як вбачається з відеозапису події та не заперечується самим позивачем, він дійсно 28.10.2024 у АДРЕСА_1 здійснював перевезення буряка, що здіймався над рівнем бортів кузова, що наражало на небезпеку інших учасників руху. ОСОБА_1 було повідомлено причини зупинки, склад вчиненого правопорушення та розяснено його права, в тому числі на оскарження постанови. ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу факт порушення ним ПДР не визнав та вказав поліцейським, що хоча буряк здіймається над рівнем кузова, але він контролює його можливе випадіння, поліцейські не задокументували факт падіння буряка з автомобіля і він не зобовязаний при перевезенні буряка його чим-небудь закріплювати. Твердження позивача, що порядок перевезення цукрових буряків та ПДР України не зобов`язують його закріплювати (вкривати їх тентом) є помилковим та таким, що не відповідають нормам права. У п. 8.13 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі Правила № 363) вказано, що якщо вантаж виконується навалом вантаж не повинен здійматися над рівнем бортів кузова. В разі потреби основні борти слід наростити додатковими бортами, проте загальна висота транспортного засобу з вантажем не повинна перевищувати 4 м від поверхні дороги. Пунктом 12.5 Правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Розділ 19 Правил дійсно не містить положень про заборону перевезення цукрових буряків, які навантажені на автомобіль навалочним або насипним способом та виступають над бортами автомобіля (причепа) без належного закріплення вантажу або накриття його тентом. Але, слід звернути увагу на положення п. 2.7, 8.13, 12.1, 12.5 Правил, які визначають, що застосування даних правил здійснюється із обов`язковим дотриманням норм ПДР України та за певних умов. Наголошує, що відповідно до «Правил охорони праці на автомобільному транспорті» затверджених наказом МНС України від 09.07.2012 № 964 (далі Правила № 964) водій зобов`язаний перевірити відповідність укладення, розміщення та надійність кріплення вантажів і тентів на транспортному засобі вимогам безпеки, а у разі виявлення порушень вимагати від особи, відповідальної за навантажувальні роботи, ліквідувати їх. Тобто, однією із умов безпеки учасників дорожнього руху, законодавець визначив обов`язкову умову перевезення вантажу «цукровий буряк» у відкритому кузові він не повинен підійматися над бортами кузова, бути надійно закріпленим (вкритий тентом), що унеможливлювало б його випадання, висипання з кузова. Таким чином, з обставин справи вбачається, що можливе падіння (висип) цукрового буряка з причепу, який завантажено з порушенням вимог п. 1.8 та 2.5 Розділу 14 Правил (піднімається над бортами кузова, належним чином не закріплений), під час набору швидкості, гальмування, зміни напрямку руху, тощо створює небезпеку для інших учасників руху.

12 листопада 2024 року представник позивача направив до суду заяву, в якій вказує, що долучений відеозапис розпочинається з моменту, коли транспортний засіб уже був зупинений працівником поліції та протягом всього часу запису жодного разу не було зафіксовано, що цукровий буряк виступав понад бортами транспортного засобу. Пунктом 19.3 Правил № 363 визначено, що цукрові буряки перевозять безтарним способом автомобіля з бортовою платформою та автомобілями-самоскидами; підготовка рухомого складу для перевезення цукрових буряків передбачає нарощування бортів до висоти 1,0-1,2 м від підлоги кузова. Тобто, не визначено, що цукровий буряк, який перевозиться насипом на транспортному засобі повинен бути обов`язково затентований. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить запису, на якому ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Костенко О.М. не з`явилися,. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розглядати справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

У судове засідання представник відповідача Дарда О.М. не з`явився, у відзиві просив проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача., рішення ухвалити з урахування відзиву.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, їхнє неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, зокрема, з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що 28.10.2024 інспектором ВП № 2 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Андреєвим П.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3357983, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. У фабулі вказаної постанови у графі «час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено, 28.10.2024 о 09 год. 48 хв. м. Ічня, вул. Солдатської Слави, 47, водій ОСОБА_1 порушив правила перевезення, чим порушив пункт 22 ПДР порушення правил перевезення вантажів. У графі «до постанови додається» зазначено: фіксація на бодікамеру 033.

Правилами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд звертає увагу на те, що диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП носить бланкетний характер і передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил перевезення вантажу, визначених нормативно-правовими актами. Водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 22 ПДР України. Із аналізу норм ПДР України вбачається, що Розділ 22 ПДР України «Перевезення вантажу» встановлює правила перевезення вантажів та включає в себе 7 пунктів. Пункти 22.1. - 22.3. визначають загальні вимоги, згідно яких:

- маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

- водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

- перевезення вантажу дозволяється за умови, що він:

а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху;

б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним;

в) не обмежує водієві оглядовості;

г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою;

ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

Пункт 22.4. передбачає правила перевезення габаритних вантажів, підпункти 22.5. - 22.6. - правила перевезення небезпечних вантажів, а п. 22.7. - правила перевезення сільськогосподарської техніки.

В оскаржуваній постанові не конкретизовано який саме підпункт Правил дорожнього руху України порушено позивачем ОСОБА_1 під час перевезення вантажу.

Статтею 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, у розділі ІІІ визначений порядок розгляду поліцейськими справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі. Так, у п. 9, 10 цього розділу зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 19.3.6, 19.3.3, 19.3.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, цукрові буряки перевозять безтарним способом автомобілями з бортовою платформою та автомобілями самоскидами. Форма організації роботи при перевезенні цукрових буряків з поля на приймальні пункти визначається спільно перевізником і замовником. Підготовка рухомого складу для перевезення цукрових буряків передбачає нарощування бортів до висоти 1,0-1,2 м від підлоги кузова.

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 3357983 зазначено, що ОСОБА_1 порушив правила перевезення вантажу. Із змісту постанови не визначено в чому саме полягало таке порушення. З наданого відео файлу з бодікамери вбачається, що суть порушення полягає в тому що внаслідок не закріплення (патентовування) вантажу цукрового буряку створена небезпека для інших учасників дорожнього руху. Вищезазначеними Правилами не забороняється перевозити цукровий буряк, який навантажений на автомобіль навалочним або насипним способом, без накриття його тентом. При цьому перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху та не створює небезпеки водію та оточуючим. Тобто, належними доказами порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 при перевезенні цукрових буряків без тенту, мають бути докази створення небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Із доданого до відзиву на позовну заяву відеофайлу вбачається, що 28.10.2024 о 09 год 45 хв транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції. Працівник поліції повідомив, що причиною зупинки є порушення п. 22 ПДР України, а саме правил перевезення вантажу. На питання ОСОБА_1 щодо суті порушення, працівник поліції зазначив, що вантаж, яким є буряк, має бути закріплений, затентований. На заперечення ОСОБА_1 щодо того, що він повністю контролює вантаж, а Правила перевезення вантажів не передбачають, що вантаж у вигляді цукрового буряку має бути затентований, працівник поліції зазначає, що Правила носять рекомендаційний характер, а закріплення вантажу передбачено п. 22 ПДР України. Розгляд справи відбувся протягом 7 хв. При цьому, працівник поліції не роз`яснив водієві його права та обов`язки, не відібрав пояснень від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому судом встановлено, що буряк у напівпричепі-контейнеровозі для сипких вантажів автомобіля, яким керував позивач ОСОБА_1 , не виступає за борти транспортного засобу, не висипається з нього під час руху, гальмування тощо. Належних доказів того, що вантаж, який перевозив водій ОСОБА_1 створював небезпеку для учасників дорожнього руху, суду не надано.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП надав суду відеозапис події. При цьому відеозапис не містить підтвердження того, що вантаж, який перевозив водій ОСОБА_1 створив небезпеку для учасників дорожнього руху. Саме по собі описання адміністративного правопорушення у постанові про накладення адміністративного стягнення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. За таких обставин, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення був проведений з порушенням законодавчих вимог. Так підтвердження того, що позивачу були розясненні його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, зокрема право скористатись правовою допомогою, в матеріалах справи відсутні. В свою чергу, сторона позивача зазначає, що права позивачу роз`яснені не були.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує наступне. Відповідачем не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, докази, які б підтвердили порушення позивачем ПДР відсутні. Працівник поліції акцентує увагу на тому, що порушення правил перевезення полягало у не закріпленні вантажу, чим створювалась небезпека для учасників дорожнього руху, що є порушенням п. 22.3 (а) ПДР України, проте в постанові та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не конкретизовано, який саме підпункт п. 22 ПДР було порушено. Пункт 22 ПДР України передбачає і інші правила перевезення вантажу, які ні до даної ситуації, ні до даного транспортного засобу, ні до даного виду вантажу не застосовуються. Розгляд справи про адміністративне правопорушення був проведений з порушенням законодавчих вимог. Так підтвердження того, що позивачу були розясненні його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, зокрема право скористатись правовою допомогою, в матеріалах справи відсутні. В свою чергу, сторона позивача зазначає, що права позивачу роз`яснені не були.

З огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відбулося без дотримання вимог закону, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 3357983 від 28.10.2024 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У позовній заяві сторона позивача просила стягнути судові витрати, які будуть подані стороною позивача протягом п`ятнадцяти днів з моменту винесення рішення по суті позовних вимог згідно із ст. 143 КАС України.

Відповідно до ст. 143 КАС України суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат у даному рішенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 122, ст. 245, 251, 280, 283, 287 КУпАП, ст. 2, 6, 19, 77, 79, 143, 242-246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3357983 від 28.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 05 грудня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, адреса: проспект Перемоги, будинок 74, м. Чернігів, 14000, .

Головуючий суддя Р.В. Хижний