Справа № 160/7056/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/7056/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 в адміністративній справі №160/7056/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.01.2024 №5378-841/Г-01/8-0400/24 щодо зарахування ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 року по 12.01.2013 року у Дніпропетровській міській лікарні №14 на посаді молодшої медичної сестри палатної стаціонару психіатричного відділення, та з 13.01.2013 року по 28.02.2014 року у КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» на посаді молодшої медичної сестри палатної до стажу роботи у подвійному розмірі; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 року по 12.01.2013 року у Дніпропетровській міській лікарні №14 на посаді молодшої медичної сестри палатної стаціонару психіатричного відділення, та з 13.01.2013 року по 28.02.2014 року у КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» на посаді молодшої медичної сестри палатної до стажу роботи у подвійному розмірі, та перерахувати пенсію з 05.01.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.01.2024 року позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зарахування окремих періодів до стажу роботи у подвійному розмірі. 25.01.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 по 12.01.2013 у Дніпропетровській міській лікарні №14 на посаді молодшої медичної сестри палатної стаціонару психіатричного відділення, та з 13.01.2013 по 28.02.2014 року у КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» на посаді молодшої медичної сестри палатної до стажу роботи у подвійному розмірі. З метою відновленням свого права на отримання належної пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 в адміністративній справі №160/7056/24 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періодів роботи з 21.01.2006 року по 31.01.2006 року, з 24.12.2011 року по 31.12.2011 року, з 01.01.2013 року по 12.01.2013 року, з 13.01.2013 року по 28.02.2014 року, до стажу роботи у подвійному розмірі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 в подвійному розмірі періоди роботи з 21.01.2006 року по 31.01.2006 року, з 24.12.2011 року по 31.12.2011 року, з 01.01.2013 року по 12.01.2013 року, з 13.01.2013 року по 28.02.2014 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 05.01.2024 року, з урахуванням зарахованих в подвійному розмірі періодів роботи з 21.01.2006 року по 31.01.2006 року, з 24.12.2011 року по 31.12.2011 року, з 01.01.2013 року по 12.01.2013 року, з 13.01.2013 року по 28.02.2014 року та з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, яким визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періодів роботи у подвійному розмірі з 01.01.2004 року по 20.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 23.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року у Дніпропетровській міській лікарні №14 на посаді молодшої медичної сестри палатної стаціонару психіатричного відділення та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 року по 20.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 23.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року у Дніпропетровській міській лікарні №14 на посаді молодшої медичної сестри палатної стаціонару психіатричного відділення та перерахувати пенсію з 05.01.2024 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 18.12.2012 року та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

05.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням періодів роботи з 01.01.2004 по 12.01.2013 та з 13.01.2013 по 28.02.2014 у подвійному розмірі.

25.01.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом № 5378-841/Г-01/8-0400/24 повідомлено, що позивач отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. В результаті аналізу зарахованого раніше стажу, виявлено, що період роботи з 21.12.1998 по 20.01.2006, з 01.02.2006 по 23.12.2011, з 01.01.2012 по 31.12.2012 роки вже обчислено в подвійному розмірі, а період з 13.01.2013 по 12.02.2014 зараховано до загального стажу. Відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами. Для зарахування вищезазначеного стажу у подвійному розмірі необхідно надати уточнюючу довідку з місця роботи з посиланням на статтю 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Позивач, вважаючи протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування окремих періодів роботи у подвійному розмірі, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058 умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон № 1788.

Статтею 60 Закону № 1788 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Прикінцевими положеннями Закону № 1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у зарахуванні стажу роботи позивача з 01.01.2004 року по 20.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 23.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року до загального страхового стажу.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові по справі № 688/2916/17 від 22.12.2021 року.

Абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє дію її приписів.

З аналізу вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що передбачене статтею 60 Закону № 1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною судом касаційної інстанції у постановах від 11.12.2018 у справі № 310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23.01.2019 у справі № 485/103/17, від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні періодів роботи у подвійному розмірі з 01.01.2004 року по 20.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 23.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року у Дніпропетровській міській лікарні №14 на посаді молодшої медичної сестри палатної стаціонару психіатричного відділення та зобов`язанні Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 року по 20.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 23.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року у Дніпропетровській міській лікарні №14 на посаді молодшої медичної сестри палатної стаціонару психіатричного відділення та перерахувати пенсію з 05.01.2024 року з урахуванням фактично виплачених сум та в цій частині прийняти нову постанову, якою позовні вимоги в наведеній частині задовольнити. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 в адміністративній справі №160/7056/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та в цій частині прийняти нову постанову, якою:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періодів роботи у подвійному розмірі з 01.01.2004 року по 20.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 23.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року у Дніпропетровській міській лікарні №14 на посаді молодшої медичної сестри палатної стаціонару психіатричного відділення;

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати у подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 року по 20.01.2006 року, з 01.02.2006 року по 23.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року у Дніпропетровській міській лікарні №14 на посаді молодшої медичної сестри палатної стаціонару психіатричного відділення та перерахувати пенсію з 05.01.2024 року з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 в адміністративній справі №160/7056/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун