Справа № 340/1911/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 340/1911/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 ( суддя Дегрярьов С.В.) в адміністративній справі №340/1911/24 за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними дій та визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області № 73-п від 01.02.2024 року "Про проведення фактичних перевірок";

визнати протиправним дії щодо проведення фактичної перевірки співробітниками Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області на підставі наказу Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області №73-п від 01.02.2024 року "Про проведення фактичних перевірок";

визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням Державної податкової служби в Кіровоградській області податкове повідомлення-рішення №4 від 27.02.2024 року;

визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням Державної податкової служби в Кіровоградській області податкове повідомлення-рішення №4 від 27.02.2024 року.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що спірні податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийняті ГУ ДПС у Кіровоградській області за результатами фактичної перевірки, призначеної наказом № 73-п від 01.02.2024 року, який є протиправним через відсутність підстав для її проведення, оскільки у наказі податковий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Також позивач зазначає, що в період дії на території України воєнного стану податковий орган до 17.03.2022 року взагалі не міг застосовувати до суб`єктів господарювання санкції, а з 17.03.2022 року набув повноважень на застосування таких санкцій лише у випадку порушення порядку здійснення розрахункових операцій, предметом яких була реалізація підакцизних товарів.

Перелік підакцизних товарів наведено у пункті 215.1 ст.215 ПК України, до яких годинники не належать.

Отже, на момент перевірки був відсутній предмет реалізації, що тягне за собою застосування відповідальності за Законом №265/95-ВР.

Також, відповідно до абз.2 п.12 ст.3 вказаного Закону, такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість. В даному випадку позивач є платником єдиного податку та не зареєстрована платником ПДВ.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №4 від 27.02.2024 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби в Кіровоградській області, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 20 994,50 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №4 від 27.02.2024 року, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби в Кіровоградській області, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 19 275,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ДПС в Кіровоградській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та без урахування всіх обставин справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що порушення, які встановлені актом перевірки належним чином підтверджуються і не спростовані позивачем, проте суд першої інстанції взяв до уваги доводи позивача та безпідставно не врахував позицію податкового органу.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено.

Встановлено, що позивач провадить господарську діяльність у ТЦ «Гірник», розташованому у м. Олександрія, Кіровоградська обл., проспект Соборний, 122 А.

Наказом Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 01.02.2024 №73-п на підставі ст.19-1, п.п.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 п.80.2 ст.80, п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону України від 21.06.2012 №5007-VІ "Про ціни і ціноутворення" контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС призначено проведення перевірки суб`єктів господарювання (перелік додається) з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), порядку розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги), а також тимчасово, на період до припинення або скасування дії воєнного стану в Україні, під час здійснення контролю за дотриманням платниками податків вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) (а.с.65).

На підставі цього наказу посадовим особам ГУ ДПС Кіровоградської області видано направлення на проведення фактичної перевірки магазину, відділу магазину, іншого торгівельного місця за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, проспект Соборний, 122 А, територія ТЦ «Гірник» (а.с.76-77).

За результатами проведеної перевірки складено Акт фактичної перевірки №954/11/28/РРО/ від 06.02.2024, яким встановлено порушення, а саме:

- порушення пункту 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР;

- ч.2 р.2 Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 р. № 13, Наказ МФУ від 03.09.2021 № 496, яким затверджено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку (а.с.66-67).

Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення від 27.02.2024 року №4 та №4 про застосування штрафних санкцій в розмірі 19 275,00 грн. та 20 994,50 грн. (а.с.13-14).

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним. Судом встановлено, що на позивача поширюються вимоги пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР, оскільки вона є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку ІІ групи, не зареєстрована платниками податку на додану вартість та провадить діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту. Щодо невидачі розрахункових документів встановленого зразка, а саме - відсутності в документах правильної адреси господарського об`єкту, суд вважав, що формальна помилка в номері будинку не змінює встановленого факту придбання товару покупцем у визначеного продавця, а згаданий чек підтверджує виконання розрахункової операції та містить реквізити, які достатньо повно ідентифікують господарську операцію. Саме розрахунковий документ є доказом, що підтверджує факт продажу товару, та саме такий документ має контролюючим органом братися до уваги.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п. 80.2.2);

- (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п. 80.2.5).

У постановах від 12.08.2021 (справа № 140/14625/20), від 10.04.2020 (справа №815/1978/18), від 25.01.2019 (справа № 812/1112/16), від 05.11.2018 (справа №803/988/17), від 22.05.2018 (справа № 810/1394/16), від 20.03.2018 (справа № 820/4766/17) Верховний Суд вказав, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

З аналізу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України видно, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Як видно з наказу № 73-п від 01.02.2024 Про проведення фактичної перевірки контролюючий орган фактично призначив перевірку з підстав здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обліку пального, що відповідає підставі визначеній у підпункті 80.2.2, пп 80.2.3, пп 80.20.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

В цій частині обґрунтувань позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку.

Щодо правомірності винесення податкових повідомлень-рішень за результатами проведеної перевірки, колегія суддів зазначає таке.

Щодо податкового повідомлень-рішення №4 суд зазначає.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (тут і надалі у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до ст. 3 указаного Закону суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється (п. 1);

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (п. 2).

Згідно п. 1 ст. 17 Закону про РРО за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах - у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз змісту норм указаних пунктів статті 3 Закону про РРО свідчить, що суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції, встановленої форми та змісту. Невиконання суб`єктом господарювання відповідного обов`язку має своїм наслідком накладення штрафу у розмірі, визначеному п. 1 ст. 17 Закону про РРО.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону про РРО форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положенням №13 визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

З матеріалів справи встановлено, що під час реалізації товару видавались чеки невстановленого зразка, зокрема, без зазначення номера акцизної марки. В тому числі і повторність такого порушення (а.с.29).

З приводу видачі чеків невстановленого зразка.

Як передбачено п.1 ст.3 Закону України № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Пунктом другим цієї ж статті передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Згідно положень ст.2 Закону України № 265/95-ВР, розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Форму і зміст фіскального чека на товари та інших розрахункових документів визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 № 13, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 за № 220/28350, з наступними змінами та доповненнями (Положення №13).

Пунктом 1 Розділу ІІІ Положення №13 передбачено, що фіскальний касовий чек видачі коштів (видатковий чек) - розрахунковий документ/ електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій під час проведення розрахунків у разі видачі коштів покупцеві під час повернення товару, рекомпенсації послуги, прийнятті цінностей під заставу та в інших випадках. Фіскальний касовий чек видачі коштів за формою № ФКЧ-2 наведений в додатку 2 до цього Положення.

Обов`язкові реквізити фіскального чека визначені п. 2 розд. II Положення № 13. При цьому у фіскальному чеку зазначаються обов`язкові реквізити, зокрема: назва та адреса господарської одиниці; назва та кількість товару, який реалізується; вартість проданого товару; код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством); ставки та суми ПДВ та акцизного податку.

На відміну від товарного чека, який може заповнюватись вручну, фіскальні чеки видаються за допомогою РРО/ПРРО.

Фіскальний чек підтверджує, що дані, які в ньому містяться, фіскалізовані, тобто передані на сервер податкової служби.

Враховуючи зазначене, суб`єкт господарювання у розрахунковому документ зобов`язаний зазначити назву та адресу господарської одиниці, про яку він повідомив ДПС у формі 20-ОПП.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що такий недолік видаткового чеку вказує на втрату ним статусу розрахункового документу.

Отже податкове повідомлення рішення від 27.02.2024 року № 04 є цілком правомірним, а отже суд першої інстанції в цій частині дійшов помилкових висновків про наявність підстав для скасування спірного повідомлення рішення.

Щодо податкового повідомлень-рішення №4.

Щодо встановленого порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (порушення порядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації), колегія суддів виходить з такого.

Застосування відповідачем до позивача зазначеного штрафу відбулось саме з причин відсутності відомостей щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів технічно складних побутових товарів, о підлягають гарантійному ремонту, у зв`язку з чим контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів.

Приписами підпункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР чітко встановлений порядок, відповідно до якого, суб`єкт господарювання зобов`язаний: вести облік товарних запасів; здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку; на місці продажу товарів зберігати документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, які знаходяться на місці реалізації, і надати їх контролюючим органам на початок проведення перевірки, в тому числі надати документи про походження товарних запасів.

Згідно зі статтею 20 зазначеного Закону, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Фінансова відповідальність застосовується у разі не ведення такого обліку та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік таких товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) (ст. 20 Закону № 265/95-ВР).

Оскільки встановлено не надання суб`єктом господарювання будь-яких документів обліку товарів, які знаходились у місці реалізації станом на 06.02.2024 року у торговому магазині ТЦ «Гірник», розташованому у м. Олександрія, Кіровоградська обл., проспект Соборний, 122 А, то відповідно податковий орган мав право застосовувати штрафні санкції на підставі приписів ст. 20 Закону №265/95-ВР.

Колегія суддів також зауважує, що законодавцем не визначено конкретний перелік документів, які можуть надаватись платником податків на підтвердження ведення обліку товарів, а відтак документами, які підтверджують облік товарів, можуть бути будь-які документи, які складаються у відповідності до правил бухгалтерського обліку, надані суб`єктом господарювання під час перевірки на місці продажу цих товарів, і достовірно підтверджують походження та облік такого товару.

Отже податкове повідомлення рішення від 27.02.2024 року № 04 є цілком правомірним, а отже суд першої інстанції в цій частині також дійшов помилкових висновків про наявність підстав для скасування спірного повідомлення рішення.

Згідно з частиною 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 в адміністративній справі №340/1911/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 28 листопада 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова