Справа № 200/2268/24
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 200/2268/24

адміністративне провадження № К/990/44312/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.07.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 200/2268/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради, Міністерства у справах ветеранів України, Міської комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб при Калуській міській раді про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради, Міністерства у справах ветеранів України, Міської комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб при Калуській міській раді, в якому просила:

зобов`язати управління соціального захисту населення Калуської міської ради повторно розглянути заяву позивача про призначення та виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення з урахуванням усіх викладених фактів та подати інформацію до Міністерства у справах ветеранів України про необхідність її нарахування та виплати;

зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України як головного розпорядника субвенцій та відповідального виконавця бюджетної програми нарахувати та виплатити позивачу та членам її родини грошову компенсацію за належне жиле приміщення як внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, отримали статус учасників бойових дій та продовжують виконувати свої службові обов`язки і вірно служити Українському народу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.07.2024, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024, відмовлено в задоволенні позову.

19.11.2024 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржниця просить: скасувати рішення рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.07.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 200/2268/24 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржниця вважає, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржниця вважає, що прийняті відповідачами рішення не відповідають нормам: статті 3, частини четвертої статті 17, частини другої статті 19, частинам першій та другій статті 47 Конституції України, статті 31 Житлового Кодексу України, Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", частині чотирнадцятій статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», частинам першій, другій, п`ятій статті 96 Закону України «Про Національну поліцію», частині першій, другій статті 25 Загальної декларації прав людини, пункту 1 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280 та порушує мої конституційні права на соціальний захист, як особи, яка виконувала та продовжує виконувати свій обов`язок перед державою та її народом.

Окрім того судами не звернута увага, що затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2024 № 614 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280 (вже після виникнення спірних правовідносин), допущено звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, що не відповідає Конституції України.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

На виконання пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються: підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Вимоги вказаного припису скаржниця не виконала.

Пункт 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлює, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо: у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, оскільки такий обов`язок покладено на скаржника, так як в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення.

В той же час аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно-правових актів, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

За таких обставин касаційна скарга належить поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі №420/8268/24 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя - доповідач: С.М. Чиркін