Справа № 181/1617/24
Суддя: Літвінова Л. Ф.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 181/1617/24
Провадження № 2-а/181/8/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2024 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Літвінової Л.Ф.,

з участю секретаря судового засідання Острянин В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Межова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа старший державний інспектор відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпекина автомобільному траснпорті Департаменту державного нагляду (клонтролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик Світлана Іванівна про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що відповідач у особі ОСОБА_2 винесла постанову про накладення на позивача штрафу в сумі 8500,00 гривень за порушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП в якій зазначено, що 17 вересня 2024 року о 16 годині 52 хвилин за адресою М-30 км 996+491 Дніпропетровська область позивач, як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу марки MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,750% (2.3 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Не погоджуючись із зазначеною вище постановою ОСОБА_1 вказує на те, що ним, як відповідальною особою, не допущено жодного порушення Правил дорожнього руху. Вказується,що положенням п.п.б п.22.5 ПДР передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: фактичної маси трьохвісного автомобіля (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра для автомобільних доріг державного значення 44 тони. Автомобільна дорога М-30 віднесена до міжнародних автомобільних доріг, а транспортний засіб позивача марки MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 за своїм типом є спеціалізованим вантажним автомобілем - контейнеровозом, який за технічними характеристиками відноситься до трьохвісного автомобіля. Однак в оскаржуваній постанові не зазначено, що вказаний вище автомобіль рухався з двовісним спеціалізованим причепом KOGEL AWE 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а відтак в оскаржувану постанову внесено недостовірну інформацію про те, що автомобіль має п`ять осей. Загальна маса транспортних засобів складає 44 тони (26000кг. автомобіль та 18000кг. причіп-контейнеровоз), що не перевищує фактичної загальної маси п.п.б п.22.5 ПДР.

У постанові зазначено загальну масу як 42300кг., у товарно-транспортній накладній маса брутто склала 42260кг., що з урахуванням похибки може відповідати дійсності, а в оскаржуваній постанові відповідача невірно застосовано норми ПДР. З огляду на відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення останній вважає, що постанову по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати, а провадження у справі закрити.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву у якій підтримує доводи, викладені у позові. Вважає їх обґрунтованими, просить скасувати ухвалену постанову про накладення адміністративного стягнення та розглянути справу без його участі.

Відповідач в особі державної служби України з безпеки на транспорті надав суду відзив на позовну заяву з посиланням на те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Вказується, що позивачем не надано доказів приймання вантажів для перевезення в контейнерах на яких немає жодного маркування, у товарно-транспортній накладній не зазначено про перевезення вантажу в контейнері. Перевезення контейнеровозом не підтверджується, оскільки з фото фіксації вбачається з`єднання механічного транспортного засобу одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою і являється автопоїздом (транспортним составом), тому застосовано вагові обмеження, передбачені п.22.5 ПДР як для автопоїздів. Матеріали фото фіксації вказують на перевезення трьохвісним транспортним засобомMAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з двовісним транспортним засобом причепом KOGEL AWE 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у складі автопоїзду. Товарно-транспортна накладна не може підтверджувати фактичну масу вантажу, що переміщується. Постанова відповідає усім критеріям та містить усю необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП. Просять у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач вказує про відсутність аргументів, які спростовують доводи адміністративного позову. Зазначається, що положення ч.2 ст.132-1 КУпАП не передбачає відповідальності за відсутність маркування на контейнерах, з документів на транспортні засоби вбачається, що вони за своїм типом є спеціалізованим вантажним автомобілем-контейнеровозом, а двохвісний спеціалізований причеп є причепом-контейнеровозом. В оскаржуваній постанові не зазначено, що рух відбувся у складі автопоїзда, а відомості про наявність п`яти осей на транспортному засобі не відповідає дійсності, товарно-транспортна накладна підтверджує відсутність перевищення загальної маси. Враховуючи допустимі габаритно-вагові норми для контейнеровозів та тип транспортних засобів, оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Суд, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 72-74 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно постанови серії АВ №00000397 від 25 вересня 2024 року, винесеної старший державний інспектор відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпекина автомобільному траснпорті Департаменту державного нагляду (клонтролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І. на позивача накладено штраф в сумі 8500,00 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, за те, що 17 вересня 2024 року о 16 годині 52 хвилин за адресою М-30 км 996+491 Дніпропетровська область позивач, як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу марки MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,750% (2.3 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, як перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

З дослідженої судом товарно-транспортної накладної СПС «Еліта» №55 від 17 вересня 2024 року вбачається, що пунктом навантаження автомобіля марки MAN TGX26440, державний номерний знак НОМЕР_1 , способом насипу соняшнику є с.Вознесенське, Синельниківський район, Дніпропетровська область. З відомостей про вантаж підтверджується, що загальна маса брутто вантажу складала 42260кг., з яких тара - 17,600, нетто - 24,600.

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу марки MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 з повною масою 26000кг та транспортного засобу марки KOGEL AWE 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,з повною масою 18000кг. є ПСГП «Еліта».

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року №363,

товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Пунктом 11.1. Правил №363 встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Пунктом 22.5 (б) Правил дорожнього руху України визначено, що рух транспортних засобів та їх составів на дорогах державного значення допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичну масу (для комбінованих транспортних засобів): двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено різні нормативи для руху контейнеровозів та для руху інших транспортних засобів та їх составів.

Позивач посилається на протиправність оскаржуваної постанови саме з мотивів неврахування відповідачем факту приєднання до трьохвісного спеціалізованого вантажного автомобіля - контейнеровоза MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , двохвісного спеціалізованого причепу (ПР-контейнеровоза) KOGEL AWE 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що у свою чергу, призвело до помилкового обрахунку відсоткового значення перевищення нормативних параметрів, встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

З огляду на встановлення п. 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо складу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напіпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною другою ст. 132-1 КУпАП.

Оскаржувана постанова містить дані лише щодо загальної маси транспортного засобу - MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 з кількістю осей як

5шт.

Разом з тим, оскаржувані постанови не містить жодних відомостей щодо характеристик двохвісного спеціалізованого причепу (ПР-контейнеровоза) KOGEL AWE 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був приєднаний до транспортного засобу марки MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , у момент руху, рух якого одночасно з сідловим тягачем зафіксовано відповідачем, що стверджуєтся наявними в матералах справи фотозображенням.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова не містить даних щодо типу комбінованого транспортного засобу, що здійснив перевезення, його модель, марка та номерні знаки, а саме двохвісного спеціалізованого причепу (ПР-контейнеровоза) KOGEL AWE 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , приєднаного до спеціалізованого вантажного автомобіля - контейнеровоза MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У той же час, відповідно до Додатка 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі - Інструкція №512), встановлено вимоги щодо зазначення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу).

Нормами пункту 22.5 Правил дорожнього руху України закріплено, що фактична допустима маса контейнеровоза не може перевищувати 44 тони.

Відповідно, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу мав здійснюватись з урахуванням вказаних обставин.

За таких обставин, посадова особа відповідача при складенні постанови не вірно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза в 44 тони, а вантажного тягача в 40 тон, та, як наслідок, провела розрахунки, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, однак величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування зазначених даних оскаржувана постанова не містить.

Варто вказати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є остаточним рішенням, яке приймається відповідною посадовою особою на підставі повно, всебічно та об`єктивно досліджених обставин справи, та яке в подальшому підлягає оскарженню.

При цьому, суд звертає увагу, що рішення щодо наявності чи відсутності в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ознак складу адміністративного правопорушення має ґрунтуватись виключно на наявних у справі доказах. Такий висновок не може ґрунтуватись на спостережені особи, яка розглянула справу.

В даному випадку обов`язок щодо доведення вини, законом покладається саме на суб`єкта владних повноважень, оскільки позивач не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Таким чином, відповідачем фактично не подано достатніх доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тонах.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст.90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд дає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, також і кожному доказу, що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Зазначені висновки суду повністю узгоджуються із висновками Шостого апеляційного адміністративного суду, які викладені у постановах від 23 листопада 2022 року по справі № 752/7111/22, від 31 жовтня 2022 року по справі № 372/4713/21, від 08 листопада 2022 року по справі № 365/372/22.

Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог також заслуговують на увагу та підтверджують наведені висновки суду.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача на спростування позовних вимог не надано суду достатніх доказів та не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, суд приходить до висновку, що притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є безпідставним, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АВ №00000397 від 25 вересня 2024 року підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст.ст. 9, 247, 251 КУпАП, ст.ст.19, 62, 68 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст.77,94,

242-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул.Фізкультури,9, м.Київ, ), третя особа старший державний інспектор відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпекина автомобільному траснпорті Департаменту державного нагляду (клонтролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик Світлана Іванівна (вул.Фізкультури,9, м.Київ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки та автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі АВ №00000397 від 25 вересня 2024 року, складеної старшим державним інспектором відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпекина автомобільному траснпорті Департаменту державного нагляду (клонтролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик Світланою Іванівною відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП про накладення штрафу в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.132-1 КУпАП закрити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті, код згідно з , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 605 (шестисот п`яти) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Л. Ф. Літвінова