Справа № 440/11934/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 грудня 2024 р.Справа № 440/11934/24

Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Калиновський В.А., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 по справі № 440/11934/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказана апеляційна скарга підлягає повторному залишенню без руху, виходячи з такого.

25.11.2024 через підсистему "Електронний суд" позивачем повторно заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В ухвалі від 22 листопада 2024 року суд вже надавав оцінку клопотанню про звільнення від сплати судового збору з аналогічних підстав та відмовив у його задоволенні.

Твердження позивачки про те, що її дохід за період І кварталу 2023 року по І квартал 2024 року, судом оцінюються критично з огляду на наступне.

Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору не містять дані про отримання платником податків доходів на території України.

Причини відсутності доходів в Україні пояснюються фактом перебування ОСОБА_1 за межами території України, у зв`язку з чим інформація про її дійсні доходи в офіційних реєстрах України відсутня.

В той час, позивач протягом тривалого часу мешкає за кордоном, за межами України, здійснює там свою життєдіяльність.

Суд не приймає до уваги поданий позивачем документ, іменований як декларація по безробіттю в Португалії, згідно з яким, за твердженням заявника, позивач з 22.11.2011 по теперішній час перебуває на обліку в центрі з безробіття, оскільки документ складений португальською мовою та немає перекладу на державну мову, а отже суд позбавлений можливості надати оцінку даному документу.

У клопотанні від 25.11.2024 офіційного перекладу зазначеного документа не було надано.

До суду не надано жодного документу, який може надати суду оцінити можливість чи неможливість здійснити оплату судового збору, виходячи з реальних доходів та майнового стану позивача.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване лише тим, що позивач розмір спадщини, яку позивач при отриманні зобов`язана віддати ОСОБА_2 у майбутньому не може вважатись доходом за 2023 рік. Позивач не отримав суму у розмірі 105206, 73 грн, тому у позивача немає економічних вигод та доходів, оскільки з наведених документів, на думку апелянта, чітко і ясно видно, що за 2023 рік у позивача немає доходів ні в Україні, ні в Португалії. Апелянт зазначає, що в порядку ч.1 ст. 1281 Цивільного кодексу України вступила в спадщину, але фактично її не отримала, а тому у позивача не збільшений майновий стан, та частина спадщини, яка була виплачена відповідачем в порядку ч.1 ст. 1281 Цивільного кодексу України отримав позичальник ОСОБА_2 в рахунок боргу ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Одночасно, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення (відстрочення) від сплати судового збору.

Водночас згідно з позицією, сформованою у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року № 215/3831/16-а (2-а/215/128/16), передбачено, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 133 КАС України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір» є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Тож, з наведеного вбачається, що саме суду надана прерогатива, на основі поданих стороною доказів, вирішувати питання про наявність або відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору. Застосування вказаної пільги щодо сплати судового збору є правом суду, яке застосовується у разі, якщо майновий стан сторони не дозволяє їй сплатити судовий збір своєчасно і в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Суд зазначає, що підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати може бути, наприклад, довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на особу, яка подає заяву або скаргу.

Вказане відповідає позиції Верховного Суду, висловленій в ухвалі від 18 березня 2021 року у справі № 824/1571/19-а, в постанові від 8 листопада 2023 року у справі № 120/969/23.

Будь-яких доказів, які б свідчили про скрутне матеріальне становище позивача до суду не надано.

Позивач обмежилась лише загальними формулюваннями згідно з якими у позивача відсутній дохід на території України та перебуванням у стані безробітної у Португалії, наявністю боргу, який перейшов від ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 .

Водночас означені твердження не дають повної інформації стосовно неможливості сплати позивачем судового збору, зокрема, але не виключно, таку інформацію може мати довідка компетентних органів Португалії про те, що позивач отримує допомогу по безробіттю або іншу соціальну допомогу із зазначенням розміру такої допомоги тощо належним чином перекладені на офіційну мову діловодства - українську та засвідченні у належному порядку.

Отже, згідно з ч.1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути виключно майновий стан сторони, який унеможливлює оплату судового збору та який має бути підтверджений документально.

Проте, позивачем та його представником не надано жодного обґрунтованого документального підтвердження скрутного матеріального стану позивача.

Тому, судом вбачається, що клопотання про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим, оскільки встановити скрутний майновий стан сторони з наданих до суду документів неможливо.

Таким чином, позивачеві необхідно відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору саме за наведених у ньому підстав та надання додаткового строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 по справі № 440/11934/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повторно залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк, апеляційна скарга буде повернута протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Калиновський