Справа № 380/20154/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 рокусправа № 380/20154/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В. Івасюка, 8, с. Малехів, Львівська область, ) про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті Чиженко Дмитра ПШ № 056897 від 28 серпня 2024 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.09.2024 року отримав лист та постанову відповідача від 28.08.2024 серії ПШ № 056897 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн. Підставою для винесення оскаржуваної постанови слугував акт № 045075 від 25.07.2024 року, відповідно до якого, 25.07.2024 проведено перевірку належного позивачу транспортного засобу «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , під час якої виявлено, що перевізник не забезпечив водія товаро-транспортною накладною, а також відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», та порушено абзац 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки, документів, визначених ст. 39 та 48 цього Закону.

Позивач вважає протиправною постанову від 28.08.2024, оскільки не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», не є фізичною особою-підприємцем, не надає послуг із перевезення вантажів. Позивач стверджує, що належний йому транспортний засіб марки «Фольксваген» був наданий ОСОБА_2 25.07.2024 для перевезення товарів для власного користування. Вважає, що саме водій ОСОБА_2 , який 25.07.2024 здійснював керування транспортним засобом марки зобов`язаний отримати всі необхідні документи для здійснення даного виду перевезення та здійснювати перевірку та адаптацію тахографа і в тому випадку, якщо він здійснював перевезення вантажів не для власних потреб, а на комерційній основі.

Ухвалою суду від 02.10.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 14.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж інші документи, передбачені законодавством. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документи.

Відповідно до пункту 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, LT 46, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить ОСОБА_1 (вказані відомості отримані із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 22.05.2014 року). На момент проведення перевірки було встановлено: відсутність товарно-транспортної накладної встановленої форми; відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, виконуючи функції покладені на них державою, державними інспекторами було складено акт № АР 045075 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.07.2024 року. Водій зі змістом акту № АР 045075 від 25.07.2024 року ознайомлений, акт підписав.

Відповідач зазначає, що позивач належним чином був повідомлений про розгляд справи про порушення автотранспортного законодавства та винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. За результатом розгляду Акту № АР 045075 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.07.2024 року, винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 056897 від 28.08.2024 року.

Зауважує, що транспортний засіб позивача не обладнаний тахографом. Відповідно до чинного законодавства України, позивач зобов`язаний встановити та забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Під час перевірки 25.07.2024 року водій не заперечив, що транспортний засіб VOLKSWAGEN, LT 46, д.н.з. НОМЕР_2 не обладнаний тахографом. Факт цього не заперечувалось в позовній заяві. З наведеного відповідач робить висновок, що транспортний засіб марки, VOLKSWAGEN, LT 46, д.н.з. НОМЕР_2 не обладнаний тахографом та під час перевірки був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Відповідач вважає, що статус позивача як «автомобільного перевізника» установлено у ході перевірки транспортного засобу, оскільки під час рейдової перевірки була відсутня товарно-транспортна накладна.

На думку відповідача, відсутність у позивача статусу суб`єкта господарювання на момент перевірки не звільняє його від відповідальності, оскільки під час перевірки було встановлено, що ним здійснювались вантажні перевезення без обов`язкового документа, а частиною 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачає застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників, до яких й належить позивач.

Вважає, що Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області правомірно було винесено постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № ПШ 056897 від 28.08.2024 року та застосовано у відношенні позивача адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а всі інші наведені у позовній заяві твердження є надуманими та спростовуються матеріалами справи, направлені лише на ухилення від встановленої законом відповідальності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

25.07.2024 року посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області складено акт №045075 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

В акті зазначено, що посадові особи органів державної служби з безпеки на транспорті провели перевірку транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 .

Під час перевірки виявлено порушення ст. ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 при перевезенні вантажу (плитка) перевізник не забезпечив водія документами на вантаж, а саме: відсутня товарно-транспортна накладна, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, у тому числі відповідальність за які передбачена абз.3 ч.1 Перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

28.08.2024 року в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Львівській області Дмитром Чиженком винесена постанова №ПШ 056897 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн. У постанові вказано, що позивачем допущено порушення: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. ст. 39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом №045075 від 25.07.2024 року.

Позивач не погоджується із накладеним на штрафом, зазначає про протиправність прийнятої відповідачем постанови, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 1, пп. 2, 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорт. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п. 8 Положення).

Відповідно до п. 4 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567) рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з п. 14, 15 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III, відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Статтею 34 Закону № 2344-III встановлені вимоги до автомобільного перевізника, який зобов`язаний: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Стаття 48 Закону №2344-ІІІ визначає перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Виходячи зі змісту цієї норми Закону, перелік документів, які повинен мати водій для здійснення вантажних перевезень, зазначений у статті 48 Закону № 2344-III не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи відповідно до ст.60 Закону №2344-ІІІ.

Так, згідно абз.3 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

В розумінні вимог ст.1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону №2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд в постанові від 06.07.2023 у справі №560/514/22.

Відповідно до матеріалів справи, транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , належить ОСОБА_1 .

Згідно Акту перевірки від 25.07.2024 №045075, під час перевірки транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_2 , встановлено, що вказаним ТЗ керував ОСОБА_2 , який здійснював перевезення вантажу (плитка).

Із долучених відповідачем до відзиву копій накладної від 25.07.2024 та квитанції до прибуткового касового ордеру №906 від 25.07.2024, виданих ТОВ «Кахелина Плюс», суд встановив, що ОСОБА_2 здійснював перевезення товару, який ним особисто було придбано 25.07.2024 у ТОВ «Кахелина Плюс».

Як стверджує позивач, ним 25.07.2024 на прохання ОСОБА_2 було надано належний позивачу транспортний засіб для перевезення товарів для власного користування. Жодних договорів на оренду транспортного засобу між позивачем та ОСОБА_2 не укладалось.

З наведеного суд робить висновок, що ОСОБА_2 здійснював перевезення товару, придбаного для власних потреб, за допомогою транспортного засобу, належного позивачу.

Суд зазначає, що сама по собі належність на праві власності транспортного засобу позивачу не може бути підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, оскільки відповідач не надав належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення вантажів на замовлення та те, що він є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

Таким чином, не встановлено наявності доказів, що позивач у спірних правовідносинах є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону №2344-III та може нести відповідальність, передбачену законом України «Про автомобільний транспорт».

Отже, санкції у спірних правовідносинах застосовано до особи, яка не є суб`єктом відповідальності відповідно до ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Доказів протилежного відповідач не надав.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті Чиженка Дмитра ПШ № 056897 від 28 серпня 2024 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути з Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В. Івасюка, 8, с. Малехів, Львівська область, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 03.12.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович