Справа № 280/6951/24
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 грудня 2024 року Справа № 280/6951/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , абонентська скринька № НОМЕР_2 )

до: Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 )

про: визнання протиправною бездіяльності суб`єктів владних повноважень та зобов`язання суб`єктів владних повноважень вчинити певні дії.

25.07.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_3 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_5 (далі відповідач 2), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 та відповідача 2 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 включно;

зобов`язати відповідача 2 нарахувати, а відповідача 1 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 включно, з урахуванням виплачених сум.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він з 24.02.2022 проходить військову службу за мобілізацією у відповідача 2 у військовому званні штаб-сержанта. У період з 18.04.2024 по 30.06.2024 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), що підтверджується відповідними витягами з попередніх бойових розпоряджень командира відповідача 2 та з додатку 2 до наказів командира відповідача 2 від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, від 03.07.2024 № 294.

Також позивач зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», прийнятою на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», було встановлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000,00 грн. пропорційно із розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн. із розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Отже, позивач вважає, що відповідач 1 та відповідач 2 у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 включно повинні були нараховувати та виплачувати йому додаткову щомісячну винагороду, встановлену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», із розрахунку 100 000,00 грн. на місяць, однак протиправно здійснювали її нарахування та виплату у меншому розмірі, а саме із розрахунку 30 000,00 грн.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 12.08.2024 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви до 05.09.2024.

Позивачем у встановлений строк усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

Також на стадії відкриття провадження суд з метою офіційного з`ясування всіх обставин у справі витребував у відповідачів низку належним чином засвідчених копій документів, а саме: 1) наказу командира відповідача 2 про призначення позивача на посаду; 2) витягів з рапортів т.в.о. командира взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 вх.№2874 від 03.05.2024, вх.№3654 від 03.06.2024, вх.№4461 від 03.07.2024; 3) витягів з наказів командира відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, від 04.07.2024 № 298; 4) витягів з підсумкового бойового завдання (або підсумкове бойове донесення) командира ВМТЗ відповідача 2 від 01.05.2024 № 59/дск, від 01.06.2024 № 74/дск, від 02.07.2024 № 91/дск; 5) бойового розпорядження ОСУВ «Хортиця» від 02.04.2024 № 313/1908/953т; 6) бойового розпорядження командира відповідача 2 від 28.04.2024 № 1306/127дск.

16.09.2024 судом отримано відзив відповідача 1 на позовну заяву (вх.№42457 від 16.09.2024), в якому відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та є вичерпними. Однак, позивач, на думку відповідача 1, у позовній заяві не розкрив характер своєї діяльності на займаній посаді. Також відповідач 1 зауважив, що відповідачем 2, який перебуває на його фінансовому забезпеченні, були видані накази про нарахування позивачу додаткової винагороди із розрахунку 100 000,00 грн., а саме: наказ командира відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024, вх.№3654 від 03.06.2024, вх.№4461 від 03.07.2024. Однак, в зазначених у цих наказах підставах на виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. відсутнє посилання на будь-який журнал бойових дій відповідача 2.

Крім того, як вказує відповідач 1 у відзиві на позовну заяву, у підсумкових бойових донесеннях командира взводу матеріально-технічного забезпечення на військовослужбовців взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 за квітень червень 2024 року не вказано жодного факту виконання позивачем бойового завдання, передбаченого п. 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197. Отже, за позицією відповідача 1, позивач як військовослужбовець не виконував бойові (спеціальні) завдання, визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, у зв`язку з чим підстави для виплати йому додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України відсутні. З огляду на викладені обставини, відповідач 1 просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Крім того, на виконання ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 відповідач 1 разом із відзивом на позовну заяву надав суду витребувані копії документів, а саме: витягів з бойових розпоряджень командира відповідача 2, витягів з додатку 2 до наказу командира відповідача 2 від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, від 03.07.2024 № 294, підсумкових бойових донесень відповідача 2 від 01.05.2024 № 59, від 01.06.2024 № 74, витягів з наказів командира відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, від 03.07.2024 № 294 «Про виплату додаткових винагород», рапортів начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера відповідача 1.

23.09.2024 судом отримано відзив відповідача 2 на позовну заяву (вх.№43741 від 23.09.2024), в якому відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки він знаходиться на забезпеченні та у підпорядкуванні відповідача 1, у тому числі з питання виплати грошового забезпечення військовослужбовцям. Також відповідач 2 зауважив, що Військова частина НОМЕР_5 веде бойові дії на лінії бойового зіткнення з противником та здійснює заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у першому ешелоні оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, на підставі бойових розпоряджень. Також відповідачем 2 вказано, що рапортами тимчасово виконуючого обов`язки командира взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 від 03.05.2024 № 2874, від 03.06.2024 № 3654, від 03.07.2024 № 4461 на ім`я командира відповідача 1 подавались списки військовослужбовців взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 (у тому числі позивача), які у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 приймали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. У підсумку, наказами командира відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, від 04.07.2024 № 294 було прийнято рішення про виплату військовослужбовцям відповідача 2 (у тому числі позивачу) додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць.

Отже, як стверджує відповідач 2 у відзиві на позовну заяву, ним нараховувалась військовослужбовцям відповідача 2 (у тому числі позивачу) додаткова винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 включно. У свою чергу, безпосередньо виплата нарахованого військовослужбовцям відповідача 2 відноситься до компетенції відповідача 1. З огляду на викладені обставини, відповідач 2 просить суд відмовити відносно нього у задоволенні позову у повному обсязі.

Крім того, на виконання ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 відповідач 2 разом із відзивом на позовну заяву надав суду витребувані копії документів, а саме: довідки відповідача 2 від 01.08.2024 про розмір нарахованої та виплаченої позивачу додаткової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», витягу з наказу командира відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.07.2024 № 294 «Про виплату додаткових винагород» разом з додатком 2, підсумкового бойового донесення, витягу з рапорту командира взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2, акту від 06.07.2024 про передачу на зберігання документів відповідача 2 до стройової частини відділення персоналу штабу відповідача 1.

Окремо відповідач 2 поінформував суд про те, що в його архівах відсутні витребувані рапорти т.в.о. командира взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 від 03.05.2024 № 2874, від 03.06.2024 № 3654, а також накази командира відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, підсумкових бойових донесень командира ВМТЗ відповідача 2 від 01.05.2024 № 59/дск та від 01.06.2024 № 74/дск, у зв`язку з чим надати їх до суду не видається можливим. У свою чергу, бойове розпорядження ОСУВ «Хортиця» від 02.04.2024 № 313/1908/953т та бойове розпорядження командира відповідача 2 від 28.04.2024 № 1306/127дск не можуть бути надані до суду, оскільки це може призвести до розкриття даних з обмеженим доступом і негативно вплинути на охоронювані законом державні інтереси.

30.09.2024 судом отримано відповідь на відзив відповідача 1 на позовну заяву (вх.№43741 від 23.09.2024), в якій позивач зауважив, що виконуючи протягом спірного періоду завдання по всебічному забезпеченню діючих угрупувань військ (сил) оборони держави в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи безпосередньо в районі їх ведення у складі відповідача 2 як військової частини першого ешелону оборони, він забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, а тому має законне право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах. Також позивач зазначив, що із рапорту начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера відповідача 1 від 08.07.2024 № 17709, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивач дійсно виконував спеціальне завдання щодо всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави. Крім того, на думку позивача, право на отримання ним додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не може ставитись в залежність від правильності складання відповідачами документів, перелік яких наведений п. 4 Розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

07.10.2024 судом отримано заперечення відповідача 1 (вх.№46403 від 07.10.2024), в яких він зазначив, що позивач не надав жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу, який би підтверджував його безпосередню участь саме у веденні бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань відповідачем 2. Натомість, сам факт перебування позивача в районі воєнних (бойових) дій, на думку відповідача 1, не надає йому права на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000,00 грн. із розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. З огляду на викладені обставини, відповідач 1 просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач з 24.02.2022 проходить військову службу за мобілізацією у відповідача 2 у військовому званні штаб-сержанта, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки відповідача 2 від 06.08.2024 № 3905 (а.с.35).

Рішеннями (наказами) Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 №170, від 02.06.2024 №235, від 03.07.2024 №293 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», район діяльності відповідача 2 (Харківська область, Куп`янський район, Курилівська сільська територіальна громада) визначений як район ведення воєнних (бойових) дій (а.с.67-68).

Отже, участь у діях та виконання бойових (спеціальних) завдань у вказаному районі вважаються такими, що здійснюються в районах ведення бойових дій.

У період з 18.04.2024 по 30.06.2024 включно відповідач 2 вів бойові дії на лінії бойового зіткнення та здійснював заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у першому ешелоні оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно на підставі відповідних бойових розпоряджень, а саме:

у період з 18.04.2024 по 30.04.2024 на підставі бойових розпоряджень командира відповідача 1 від 13.04.2024 № 472/ТРО, командира відповідача 2 від 17.04.2024 № 1186/127дск, підсумкового бойового донесення командира ВМТЗ відповідача 2 від 01.05.2024 № 59 (а.с.70), рапорту командира взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 (вх.№2874 від 03.05.2024) (а.с.67);

у період з 01.05.2024 по 31.05.2024 на підставі бойових розпоряджень ОСУВ «Хортиця» від 02.04.2024 № 313/1908/953т, командира відповідача 2 від 28.04.2024 № 1306/127дск, підсумкового бойового донесення командира ВМТЗ відповідача 2 від 01.06.2024 № 74 (а.с.71), рапорту командира взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 (вх.№3654 від 03.06.2024) (а.с.67);

у період з 01.06.2024 по 30.06.2024 на підставі бойових розпоряджень ОСУВ «Хортиця» від 02.04.2024 № 313/1908/953т, командира відповідача 2 від 01.06.2024 № 1626/127дск, підсумкового бойового донесення командира ВМТЗ відповідача 2 від 02.07.2024 № 91дск, рапорту командира взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 (вх.№4461 від 03.07.2024) (а.с.68).

Начальником штабу першим заступником командира відповідача 2 у встановленому порядку були складені рапорти від 03.05.2024 № 2874 (а.с.117), від 03.06.2024 № 3654 (а.с.116), від 03.07.2024 № 4461 (а.с.82-86) на ім`я командира відповідача 2, а також поданий список військовослужбовців управління та штабу відповідача 2 (у тому числі позивача), які у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення (які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова КМУ від 28.02.2022 № 168), керуючись п. 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі Порядок № 260), Наказу Міністра оборони України від 25.01.2023 № 44, командир відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) у досліджуваному періоді видав 3 накази про виплату додаткових винагород, а саме:

наказ від 03.05.2024 № 210 «Про виплату додаткових винагород», п. 2 якого вирішено виплатити особовому складу військової частини (у тому числі позивачу) додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн., які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів, та виконували бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), за період з 01.04.2024 по 30.04.20224, відповідно до додатку до цього наказу (а.с.75);

наказ від 03.06.2024 № 253 «Про виплату додаткових винагород», п. 2 якого вирішено виплатити особовому складу військової частини (у тому числі позивачу) додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн., які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів, та виконували бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), за період з 01.05.2024 по 30.05.20224, відповідно до додатку до цього наказу (а.с.72);

наказ від 03.07.2024 № 294 «Про виплату додаткових винагород», п. 2 якого вирішено виплатити особовому складу військової частини (у тому числі позивачу) додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн., які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів, та виконували бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), за період з 01.06.2024 по 30.06.20224, відповідно до додатку до цього наказу (а.с.76).

Згідно з додатком 2 до наказу командира відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 № 210 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях у період з 18.04.2024 по 30.04.2024 (а.с.67). Відповідно до додатку 2 до наказу командира відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.06.2024 № 253 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях у період з 01.05.2024 по 31.05.2024 (а.с.67). Згідно з додатком 2 до наказу командира відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.07.2024 № 294 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях у період з 01.06.2024 по 30.06.2024 (а.с.68).

Як вбачається з довідки відповідача 2 від 01.08.2024 № 1564/3747, сума нарахованої відповідачем 2 позивачу у квітні-червні 2024 року додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 склала 243 333,33 грн. (квітень 2024 року 43 333,33 грн., травень 2024 року 100 000,00 грн., червень 2024 року 100 000,00 грн.) (а.с.124).

У свою чергу, сума фактично виплаченої відповідачем 1 позивачу у квітні-червні 2024 року додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 склала 71 905,00 грн. (квітень 2024 року 12 805,00 грн., травень 2024 року 29 550,00 грн., червень 2024 року 29 550,00 грн.) (а.с.124).

Листом від 13.06.2024 № 1364/2866 відповідач 2 поінформував військовослужбовців Військової частини НОМЕР_5 про те, що відповідач 2 не є розпорядником бюджетних коштів у частині виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, у зв`язку з чим реалізація її виплати не покладена на відповідача 2 (а.с.12-14). Водночас, як зазначено у листі від 13.06.2024 № 1364/2866, відповідачем 2 були здійснені всі необхідні заходи з нарахування додаткової винагороди під час дії воєнного стану з урахуванням поданого командиром взводу матеріально-технічного забезпечення рапорту, який був включений додатком у відповідний наказ командира відповідача 2 про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. У відповідності до вимог чинного законодавства зазначена вище розрахунково-платіжна відомість була передана відповідачу 1 як розпоряднику бюджетних коштів, з метою подальшої нею виплати додаткової винагороди під час дії воєнного стану (а.с.12-14).

Оцінюючи факт допущення відповідачем 1 та відповідачем 2 протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 включно, суд виходить із такого.

Згідно зі ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони регламентовані Законом України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» (далі Закон України від 06.12.1991 № 1932-XII).

За приписами ст. 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII:

військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій;

бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України від 25.03.1992 №2232-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Варто зауважити, що за приписами ч. 1 ст. 3 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України від 06.12.1991 № 1932-XII, Закон України від 06.12.1991 № 1934-XII «Про Збройні Сили України» (далі Закон України від 06.12.1991 № 1934-XII), Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» (далі Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII), інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ст.ст.1-2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.ч.2-3 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ від 30.08.2017 № 704), яка набрала чинності 01.03.2018.

Пунктом 2 Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За приписами п. 3 Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України (п. 8 Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704).

На виконання Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Порядок № 260).

Відповідно до п. 2 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Згідно з п. 3 Розділу 1 Порядку № 260 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат Військової частини (установи, організації) (далі - Військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу Військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Абзацами 1-5 п. 8 Розділу 1 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі Військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього (п. 14 Розділу 1 Порядку № 260).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон України від 12.05.2015 №389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, термін дії якого зберігається.

Крім того, 24.02.2022 Президентом України був виданий Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» (далі Указ Президента України від 24.02.2022 № 69/2022), яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Слід зазначити, що питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану унормовані, зокрема, Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168.

З урахуванням п. 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, передбачалось, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 виплачується в таких розмірах:

1) 100 000,00 грн. у тому числі тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, та які виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту).

Відповідно до п.п.3, 4 розділу ХХХІV Порядку №260 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Пунктами 9, 10 розділу ХХХІV Порядку №260 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу Військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Із наведених вище положень законодавства у відповідній сфері правовідносин вбачається, що у спірному періоді умовами виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. були такі фактори: 1) період дії воєнного стану; 2) виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).

При цьому, виплата додаткової винагороди здійснюється за наказом командира Військової частини, підставою для видачі якого є: бойові накази (бойові розпорядження), журнали бойових дій, журнали ведення оперативної обстановки або бойові донесення, постові відомості, рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Суд враховує висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладені у постановах від 21.12.2023 у справі № 200/193/23 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 115839466), від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 117858824), від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 120815328), згідно з якими виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000,00 грн. обумовлена участю у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення/здійснення (п. 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168). Також, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду акцентував увагу на необхідності підтвердження цих обставин відповідними документами.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом встановлено, що позивач з 24.02.2022 проходить військову службу за мобілізацією у відповідача 2 у військовому званні штаб-сержанта (а.с.25). Зокрема, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 позивач у складі відповідача 2 як військової частини, яка на підставі рішень (наказів) Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 №170, від 02.06.2024 №235, від 03.07.2024 №293 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» дислокувалась на лінії бойового зіткнення у першому ешелоні оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), приймав безпосередню участь у бойових діях шляхом забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони України.

Зокрема, у спірному періоді позивач вів бойові дії на лінії бойового зіткнення та здійснював заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у першому ешелоні оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), а саме: 1) у період з 18.04.2024 по 30.04.2024 на підставі бойових розпоряджень ОСУВ «Хортиця» від 02.04.2024 № 313/1908/953т, бойових розпоряджень командира відповідача 1 від 13.04.2024 № 472/ТРО, командира відповідача 2 від 17.04.2024 № 1186/127дск, підсумкового бойового донесення командира ВМТЗ відповідача 2 від 01.05.2024 № 59 (а.с.70), рапорту командира взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 (вх.№2874 від 03.05.2024) (а.с.67); 2) у період з 01.05.2024 по 31.05.2024 на підставі бойових розпоряджень ОСУВ «Хортиця» від 02.04.2024 № 313/1908/953т, командира відповідача 2 від 28.04.2024 № 1306/127дск, підсумкового бойового донесення командира ВМТЗ відповідача 2 від 01.06.2024 № 74 (а.с.71), рапорту командира взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 (вх.№3654 від 03.06.2024) (а.с.67); 3) у період з 01.06.2024 по 30.06.2024 на підставі бойових розпоряджень ОСУВ «Хортиця» від 02.04.2024 № 313/1908/953т, командира відповідача 2 від 01.06.2024 № 1626/127дск, підсумкового бойового донесення командира ВМТЗ відповідача 2 від 02.07.2024 № 91дск, рапорту командира взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 (вх.№4461 від 03.07.2024) (а.с.68).

Також суд встановив, що начальник штабу перший заступник командира відповідача 2 у встановленому порядку складав рапорти від 03.05.2024 № 2874 (а.с.117), від 03.06.2024 № 3654 (а.с.116), від 03.07.2024 № 4461 (а.с.82-86) на ім`я командира відповідача 2 та списки військовослужбовців управління та штабу відповідача 2 (у тому числі позивача), які у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення (які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями). На підставі вказаних документів командиром відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) у досліджуваному періоді було видано 3 накази про виплату додаткових винагород, а саме:

1) наказ від 03.05.2024 № 210 «Про виплату додаткових винагород», п. 2 якого вирішено виплатити особовому складу військової частини (у тому числі позивачу) додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) за період з 01.04.2024 по 30.04.20224 (а.с.75);

2) наказ від 03.06.2024 № 253 «Про виплату додаткових винагород», п. 2 якого вирішено виплатити особовому складу військової частини (у тому числі позивачу) додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) за період з 01.05.2024 по 30.05.20224 (а.с.72);

3) наказ від 03.07.2024 № 294 «Про виплату додаткових винагород», п. 2 якого вирішено виплатити особовому складу військової частини (у тому числі позивачу) додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), за період з 01.06.2024 по 30.06.20224 (а.с.76).

Крім того, судом досліджені наявні у матеріалах справи витяги з додатку 2 до наказів командира відповідача 2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 № 210 (а.с.67), від 03.06.2024 № 253 (а.с.67) та від 03.07.2024 № 294 (а.с.68), в яких позивач значиться як такий, що приймав безпосередню участь у бойових діях у період з 18.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024 та з 01.06.2024 по 30.06.2024 відповідно.

За результатами дослідження довідки відповідача 2 від 01.08.2024 № 1564/3747 суд з`ясував, що у квітні-червні 2024 року відповідачем 2 позивачу була нарахована додаткова винагорода відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у загальному розмірі 243 333,33 грн. (квітень 2024 року 43 333,33 грн., травень 2024 року 100 000,00 грн., червень 2024 року 100 000,00 грн.) (а.с.124). У свою чергу, сума фактично виплаченої відповідачем 1 позивачу у квітні-червні 2024 року додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 склала 71 905,00 грн. (квітень 2024 року 12 805,00 грн., травень 2024 року 29 550,00 грн., червень 2024 року 29 550,00 грн.) (а.с.124).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що оскільки факт приймання позивачем безпосередньої участі у бойових діях шляхом забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони України у складі відповідача 2 є документально підтвердженим, позивач мав право на отримання у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 включно додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн., однак вказане право не було реалізовано у повному обсязі.

При цьому, визначаючи конкретного суб`єкта владних повноважень, який допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 включно додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення, суд приймає до уваги зміст листа відповідача 2 від 13.06.2024 № 1364/2866 (а.с.12-14), а також викладені у відзиві та документально підтверджені доводи останнього про те, що фактичним розпорядником бюджетних коштів у частині виплати військовослужбовцям відповідача 2 (у тому числі позивачу) додаткової винагороди на період дії воєнного стану є відповідач 1, а не відповідач 2.

Крім того, суд зважає на ту обставину, що відповідачем 2 були здійснені всі необхідні заходи з нарахування додаткової винагороди під час дії воєнного стану з урахуванням поданого командиром взводу матеріально-технічного забезпечення рапорту, який був включений додатком у відповідний наказ командира відповідача 2 про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. (а.с.12-14). Відтак, з боку відповідача 2 суд не вбачає ознак допущення протиправної бездіяльності у спірному аспекті.

Натомість, оскільки фактична виплата позивачу додаткової винагороди з розрахунку не 100 000,00 грн., а 30 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 була здійснена безпосередньо відповідачем 1, суд вважає, що саме відповідач 1 не здійснив юридично значимі й обов`язкові дії на користь позивача, віднесені до його компетенції, чим допустив протиправну бездіяльність, а саме щодо невиплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024.

Стосовно доводів відповідача 1 про те, що накази відповідача 2 про нарахування позивачу додаткової винагороди із розрахунку 100 000,00 грн. не містять посилання на будь-який журнал бойових дій, а у підсумкових бойових донесеннях командира взводу матеріально-технічного забезпечення на військовослужбовців взводу матеріально-технічного забезпечення відповідача 2 за квітень червень 2024 року не вказано жодного факту виконання позивачем бойового завдання, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не повинен нести відповідальність (негативні наслідки) за правильність та оформлення відповідачами документів, підтверджуючих його право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

Крім того, за позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду, викладеною, зокрема у постанові від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23, порушення порядку передачі документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони України не свідчить про відсутність права у позивача на таку винагороду (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 117858824). Отже, відповідні доводи відповідача 1 суд оцінює як невмотивовані.

Таким чином, позовні вимоги у цій частині слід задовольнити частково, а саме: визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невиплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024.

В іншій частині даної позовної вимоги слід відмовити.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 2 нарахувати, а відповідача 1 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024, з урахуванням виплачених сум, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки бездіяльності відповідача 1 щодо невиплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024, з урахуванням виплачених сум.

При цьому, оскільки, як попередньо було з`ясовано судом, відповідач 2 у спірному періоді здійснив всі необхідні заходи з нарахування додаткової винагороди під час дії воєнного стану з урахуванням поданого командиром взводу матеріально-технічного забезпечення рапорту, виходячи з розрахунку у розмірі 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час виконання бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), доцільність та об`єктивна необхідність для зобов`язання відповідача 2 повторно вчинити відповідні дії, на переконання суду, відсутня.

Таким чином, позовні вимоги у цій частині також слід задовольнити частково, а саме: зобов`язати відповідача 1 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині даної позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано факт допущення відповідачем 1 протиправної бездіяльності щодо невиплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024, а також вмотивовано наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 1 вчинити відповідні дії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Натомість, суд не вбачає підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 щодо не нарахування позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 включно, а також для зобов`язання відповідача 2 вчинити зазначені у позові дії.

У свою чергу, відповідач 1 не надав належних та достатніх доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, підлягає частковому задоволенню, а саме у зазначеній вище частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.п.1, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», підстави для вирішення питання щодо розподілу суми судового збору відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , абонентська скринька № НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною бездіяльності суб`єктів владних повноважень та зобов`язання суб`єктів владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць за кожен день його участі у заходах з національної безпеки і оборони України під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024, з урахуванням виплачених сум.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 2 грудня 2024 року.

Суддя О.В. Прудивус