Справа № 140/9851/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/9851/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за вимушений прогул

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 30.08.2024 №1886 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби); визнання протиправним та скасування наказу від 21.08.2024 №471 «Про застосування до працівників УПП у Волинській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції; зобов`язання поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод УПП у Волинській області ДПП та стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на його користь середній розмір грошового забезпечення за вимушений прогул за період з 30.08.2024 до поновлення на службі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 07.11.2015 по 30.08.2024 проходив службу на різних посадах в Національній поліції України, зокрема, наказом начальника Головного управління Національної поліції у Волинський області від 26.09.2017, позивач був призначений на посаду начальника відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (далі ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП). Так, позивач вказує, що 19.06.2024 до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), що не допускається, відносно нього проводилися оперативні заходи із залученням спеціально підготовленого агента поліції, який діяв за вказівками і під контролем оперативних працівників, якісним показником роботи яких є боротьба з корупцією. Відповідно до оперативно-розшукових заходів, які вчинялися до внесення відомостей до реєстру, нібито встановлено, що 19.06.2024 позивач вчинив корупційні дії, які 21.06.2024 були кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України. В подальшому, 21.06.2024 на підставі матеріалів контролюючих органів за заявою особи зі зміненими анкетними даними слідчими Державного бюро розслідувань були внесені відомості до ЄРДР за №0000449 та розпочате досудове розслідування, під час якого щодо позивача проводилися негласні слідчі (розшукові) дії.

21.08.2024 на підставі проведеного службового розслідування наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №471 «Про застосування до працівників УПП У Волинській області ДПП дисциплінарних стягнень» щодо позивача наказано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. У той же час, 30.08.2024 т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України був виданий наказ №1886 о/с «По особовому складу» про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Рішення про звільнення із служби в поліції (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) позивач вважає протиправним і таким, що порушує його права, оскільки під час проведення службового розслідування, позивач пояснював, що є чесною людиною, не вчиняв жодних корупційних дій або вчинків які б дискредитували звання поліцейського. На думку позивача, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень є недоведеною. Будь-якого рішення суду про визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення не існує. У той же час, позивач вказує, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Під час проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни Дисциплінарною комісією не взято до уваги та не встановлено, чи дійсно позивач вчинив дії в порушення Закону України «Про запобігання корупції», а притягнення до відповідальності з надуманих та неіснуючих порушень - є незаконним. Враховуючи наведене позивач вважає висновок службового розслідування про порушення ним службової дисципліни неповним та необ`єктивним, оскільки він не вчиняв дій, що підривають авторитет Національної поліції, не порушував покладених на нього обов`язків, не порушував законів України та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність поліції, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, посадової інструкції, та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції.

Позивач вказує, що інкриміноване йому у підозрі кримінальне правопорушення само по собі не є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни. У кожному випадку вина поліцейського у вчиненні дисциплінарного проступку повинна бути встановлена та доведена належними доказами, оскільки дисциплінарний проступок наявність якого встановлена дисциплінарною комісією перебуває у прямому причинному зв`язку з кримінальним правопорушенням вина у вчиненні якого на час звільнення не доведена, а у висновку службового розслідування не взято до уваги фактичні обставини передачі неправомірної вигоди та не перевірена версія штучного створення доказів чужої вини у вчиненні тяжкого злочину, провокації та підбурювання, тому факт вчинення ним дисциплінарного проступку вважає недоведеним і таким, що не може бути підставою для видання оскаржуваних наказів. Також позивач зауважує, що порушень про які вказано у висновку службового розслідування він не вчиняв, а вимоги Інструкції №3086, зміст якої йому не відомий, він порушував.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (а.с.30).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.35-43). В обґрунтування цієї позиції вказав, що відносно позивача було відкрите кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366 та частиною третьою статті 368 КК України, що мало прояв в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. В рамках даного кримінального провадження було оголошено ОСОБА_1 повідомлення про підозру, обрано запобіжний захід, відсторонено від посади, справа з обвинувальним актом направлена до суду для розгляду. В засобах масової інформації «Суспільне Луцьк» і «Конкурент» були опубліковані статті про вимагання та отримання хабаря поліцейським, які підривають авторитет Національної поліції.

З приводу тверджень позивача про відсутність на даний час вироку суду, яким була б доведена його вина в інкримінованому правопорушенні, відповідач зазначає, що рішення по кримінальному провадженню не має значення для надання оцінки правомірності звільнення особи зі служби в поліції, оскільки рішення по кримінальному провадженню не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у вказаному випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи па підставі положень КК України.

Що стосується тверджень позивача щодо пункту 1.7 посадової інструкції, який відсутній, а також пункту 1.4, у якому зазначені інші положення, то представник відповідача повідомляє, що у висновку допущені описки, зокрема, вірним є номер інструкції № 6086 від 13.12.2017, з якою позивач ознайомився 27.04.2018. Також пункт 1.4 розділу 1, який зазначений у висновку службового розслідування дослівно відповідає пункту 1.1 розділу 1 вищевказаної посадової інструкції, положення якого дослівно передано у висновку. Крім того, у висновку дослівно процитований пункт 1.6 посадової інструкції, проте у висновку помилково вказано, що це пункт 1.7. У той же час, на думку представника відповідача, наведені доводи позивача не спростовують встановленого факту вчинення дисциплінарного проступку.

Щодо тверджень позивача про відсутність обов`язку здійснювати відеофіксацію складання протоколу, то представник відповідача зазначає, що при складенні всіх адміністративних матеріалів є обов`язок в поліцейського відповідно до даної інструкції використовувані портативний відеореєстратор не залежно від того де проводиться розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Отже, майор поліції ОСОБА_1 вищевказаними діями грубо порушив присягу працівника поліції, оскільки присяга передбачає, що працівник поліції присягає вірно служити українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки. Натомість позивач проявив легковажність, безвідповідальність, не виконував свої посадові обов`язки та не дотримувався Конституції України та законів України. Поведінка поліцейського, згідно з присягою, яку він складає при вступі в поліцію, має відповідати очікуванню громадськості та забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у позаслужбовий час. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою та суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службовий та позаслужбовий час дотримуватися Конституції України, законів України та Статуту.

Представник відповідача зауважує, що визначення виду дисциплінарного стягнення здійснювалося з урахуванням принципу справедливості, яке сприяє виправленню та запобігає вчиненню нового дисциплінарного проступку, а також запобігає вчиненню порушень службової дисципліни іншими працівниками УПП у Волинській області ДПП. Таким чином, дисциплінарна комісія під час службового розслідування прийшла до вірного висновку, що дисциплінарний проступок вчинений майором поліції ОСОБА_1 , що виразився в порушенні присяги працівника поліції, дискредитує честь держави і підриває авторитет Національної поліції України. Дане порушення службової дисципліни стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості, низьких ділових та моральних якостей, що дискредитує високе ім`я працівника Національної поліції та є несумісним з подальшим проходженням служби.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 30.08.2024 - у Національній поліції України, що не заперечується відповідачем.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 26.09.2017 №385 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено начальником ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП (а.с.23).

17.07.2024 до сектору документального забезпечення УПП у Волинській області ДПП від старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові надійшов лист в якому повідомлялося, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 21.06.2024 № 0000449 за підозрою у вчиненні майором поліції ОСОБА_1 , начальником ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366 та частиною третьою статті 368 КК України (а.с.47).

Також, 17.07.2024 майору поліції ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366 та частиною третьою статті 368 КК України, що мало прояв в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей (а.с.53-56).

18.07.2024 т.в.о. начальника УПП у Волинській області ДПП було подано доповідну записку начальникові Департаменту патрульної поліції про призначення службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни, що має ознаки дисциплінарного проступку, окремим працівником УПП у Волинській області ДПП (а.с.57).

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції під 18.07.2024 №1484 призначено службове розслідування у формі письмового провадження, утворено склад дисциплінарної комісії та відсторонено майора поліції ОСОБА_1 начальника ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування (а.с.58).

Висновком службового розслідування від 01.08.2024 (а.с.90-110) було встановлено, що о 08:35 31.05.2024 за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» від ОСОБА_2 , надійшло повідомлення про ДТП без травмованих, зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події УПП у Волинській області ДПП від 31.05.2024 №2632, в якому зазначена наступна інформація: «30.05.2024 приблизно о 20:00 год. залишив транспортний засіб Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1 на парковці біля ТЦ «Імідж» та на даний час виявив пошкодження лівої дверки зі сторони водія, та пошкоджено скло від удару іншим транспортним засобом (марка та номерні знаки невідомі), якого немає на місці подій». На опрацювання зазначеного повідомлення о 08.36 31.05.2024 було призначено наряд «Цунамі-0105», працівники якого в електронному рапорті про виконання виклику зазначили наступне: «прибувши за вказаною адресою було встановлено що громадянин ОСОБА_2 30.05.2024 близько 20 год припаркував власний транспортний засіб Шкода Фабіа д.н.з. НОМЕР_2 по вулиці Рівненська 89, на парковці ТЦ «Імідж», повернувшись 31.05.2024 близько 08:30 ранку виявив пошкодження лівих дверей, розбите скло, вм`ятина та сліди лакофарбового покриття. В заявника відібрано пояснення, складено схему ДТП, матеріали передано у ВРОМ ДТП, письмової відповіді не потребує».

Так, в ході дослідження матеріалів кримінального провадження від 21.06.2024 №0000449, відповідно до витягу з ЄРДР щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення за частиною третьою статті 368 КК України, установлено наступне: «19.06.2024 близько 11 год., перебуваючи в приміщенні УПП у Волинській області ДПП в м. Луцьку на вул. Залізнична, 15, начальник відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції Оксенюк В.С., будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, всупереч інтересам служби, з корисливого мотиву, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, в ході спілкування з ОСОБА_3 , який цікавився з приводу причин розшуку працівниками поліції транспортного засобу HYUNDAI GALLOPER, номерний знак НОМЕР_3 , висловив незаконну вимогу про надання йому неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США за вжиття заходів щодо зняття вказаного транспортного засобу з розшуку. ОСОБА_3 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від надання ОСОБА_1 неправомірної вигоди потягне порушення законних прав та інтересів третьої особи - володільця та користувача транспортного засобу ОСОБА_4 , а саме, подальший розшук та затримання автомобіля, змушений був погодитись на вказану вимогу. Після одержання згоди на надання неправомірної вигоди ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3 про те, що для зняття автомобіля з розшуку йому необхідно скласти відносно будь-якої особи протоколи про адміністративні правопорушення, вказав підшукати таку особу та зателефонувати йому після цього. В подальшому, 03.07.2024 о 16 год. 48 хв. ОСОБА_1 перебуваючи поблизу приміщення УПП у Волинській області ДПП в м. Луцьку на вул. Залізнична, 15, продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне збагачення, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, всупереч інтересам служби, з корисливого мотиву, діючи умисно, і з метою одержання неправомірної вигоди для себе, на свою вимогу одержав від ОСОБА_3 грошові кошти, які останній передав з рук в руки ОСОБА_1 в сумі 100 доларів США, за вчинення в інтересах третьої особи ОСОБА_4 дій з використанням службового становища, а саме за вжиття заходів щодо зняття транспортного засобу HYUNDAI GALLOPЕR, номерний знак НОМЕР_3 з розшуку.

З витягу з ЄРДР щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення за частиною першою статті 366 КК України встановлено наступне: «Так, ОСОБА_1 , о 16 год. 25 хв. 03.07.2014, перебуваючи в приміщенні УПП у Волинській області ДПП в м. Луцьк, на вул. Залізнична, 15, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 не керував 30.05.2024 автомобілем HYUNDAI GALLOPЕR, номерний знак НОМЕР_3 , не був учасником дорожньо-транспортної пригоди 30.05.2024 о 23 год. 14 хв. на паркувальному майданчику ТЦ «Імідж» в м. Луцьку на вул. Рівненська, 89, з корисливого мотиву, з метою створення умов для зняття з розшуку автомобіля HYUNDAI GALLOPER, номерний знак НОМЕР_3 , умисно вніс, шляхом власноручного написання, до офіційного документу - протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 878773 від 03.07.2024 за статтею 122-4 КУпАП, завідомо неправдиві відомості в графах «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» про те, що ОСОБА_5 30.05.2024 о 23 год. 14 хв. на парковці ТЦ «Імідж» по вул. Рівненська, 89, що в м. Луцьку керував автомобілем HYUNDAI GALLOPER д.н.з. НОМЕР_3 , був учасником ДТП, місце якого залишив не повідомивши працівників поліції. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 , умисно, достовірно знаючи про те, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 878773 від 03.07.2024 за статтею 122-4 КУпАП відомості про суть адміністративного правопорушення є завідомо неправдивими, підписав зазначений протокол, тим самим завершивши його оформлення».

З метою відтворення подій, що мали місце за участі працівників поліції, та об`єктивного встановлення усіх обставин події за допомогою серверу для зберігання відеозаписів було встановлено відсутність будь-яких відеозаписів 03.07.2024, що могли б бути здійснені майором поліції ОСОБА_1 під час складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_5 . У свою чергу, відповідно до відомостей, наданих сектором зв`язку та телекомунікацій УПП у Волинській області ДПП від 19.06.2024 № 340, перша зміна та від 03.07.2024 № 368 перша зміна, установлено, що у ці дні портативні відеореєстратори на час виконання службових обов`язків працівниками ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП не отримувались.

Зазначене свідчить про неналежне дотримання майором поліції ОСОБА_1 окремих вимог Інструкції №1026.

Додатково, під час проведення службового розслідування за допомогою відкритих інтернет ресурсів, а саме засобів масової інформації платформи «Суспільне Луцьк» виявлено допис під назвою «Поліцейського на Волині підозрюють у вимаганні хабаря за зняття авто з розшуку». Також на платформі «Конкурент» виявлено допис під назвою «На Волині зловили на хабарі поліцейського».

Крім того, на розгляд дисциплінарної комісії було надано негативну службову характеристику на майора поліції ОСОБА_1 , відповідно до якої він за час проходження служби в УПП у Волинській області ДПП зарекомендував себе як працівник, який володіє та застосовує в роботі знання правового законодавства на середньому рівні. Проявляє себе як недостатньо компетентний працівник, який має теоретичну та практичну підготовку на середньому рівні і реалізовує свої потенційні можливості в практичній діяльності в неповній мірі. При виконанні службових завдань не проявляє ініціативу та наполегливість. Не бажає брати на себе відповідальність, перекладаючи її на інших працівників, намагається уникати прийняття рішень у складних ситуаціях. Недостатньо дисциплінований і невимогливий до себе працівник. На критичні зауваження реагує неспокійно. Службові обов`язки виконує незадовільно та потребує постійного контролю.

За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої та частини третьої статті 18, пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 5 розділу ІІ та пункту 2 розділу VII Інструкції №1026, абзаців другого, третього, п`ятого та шостого пункту 1 розділу ІІ Правил №1179, пунктів 1.4 та 1.7 розділу І посадової інструкції начальника ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 №3086, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до майора поліції ОСОБА_1 , слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі висновку та матеріалів службового розслідування начальником Департаменту патрульної поліції видано наказ від 21.08.2024 №471 «Про застосування до працівників УПП у Волинській області ДПП дисциплінарних стягнень» за вчинення дисциплінарного проступку до майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.112-113).

Наказом т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції від 30.08.2024 №1886 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.114).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною першою статті 64 Закону №580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону №580-VIII).

Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут органів Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут). Преамбулою Дисциплінарного статуту установлено, що його дія поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі Правила №1179).

Пунктом 1 розділу І Правил №1179 визначено, що ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності (пункт 5 розділу І Правил №1179).

Пунктом 1 розділу ІІ Правил №1179 закріплено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

З наведених положень слідує, що працівник поліції в особистій поведінці у службовий та позаслужбовий час повинен дотримуватись Конституції України, законів України та Статуту, Присяги поліцейського.

В частині першій статті 19 Закону №580-VIII зазначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Згідно з статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Як передбачає стаття 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Враховуючи наведені приписи, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у порушенні поліцейським службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, наказів Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а так само у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування. Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Положеннями статті 15, 16 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 №893 (далі - Порядок №893), який конкретизує процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, визначає права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Згідно з пунктами 4, 7, 13, 14 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування. Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Отже, в ході службового розслідування з`ясовуються обставини, з приводу яких воно було призначене, встановлюється наявність чи відсутність вини порушника у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь його відповідальності, а також ставлення до скоєного, та в разі підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку виконавцем службового розслідування вноситься пропозиція про застосування до винної особи конкретного дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Як встановлено судом, наказом т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції від 30.08.2024 №1886 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII.

Перевіряючи обґрунтованість звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту, суд виходить з такого.

Дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.

Отже, в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу Національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників Національної поліції та власне Національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Як встановлено судом, фактичною підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції стали висновки комісії службового розслідування, які зводяться до того, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1 та 2 частини першої та частини третьої статті 18, пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 5 розділу ІІ та пункту 2 розділу VII Інструкції №1026, абзаців другого, третього, п`ятого та шостого пункту 1 розділу ІІ Правил №1179, пунктів 1.4 та 1.7 розділу І посадової інструкції начальника ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 №3086, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, за приписами пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (пункт 3 частини першої статті 23 Закону №580-VIII).

Статтею 22 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі Закон №1700-VII) передбачено, що особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими (стаття 38 Закону №1700-VII).

Відповідно до статті 42 Закону №1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконують службові повноваження та професійні обов`язки, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускають зловживань та неефективного використання державної і комунальної власності.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (пункти 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026 (далі Інструкція №1026) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції (пункт 2 розділу VІІ Інструкції №1026).

Під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України (абзаци другий, третій, п`ятий та шостий пункту 1 розділу ІІ Правил №1179).

Пунктом 1.1 посадової інструкції начальника ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 №6086 передбачено, що у своїй діяльності начальник відділу керується Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про запобігання корупції», та іншими законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, наказами Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України, Положенням про Департамент патрульної поліції, Положенням про Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, цією Інструкцією, іншими наказами, розпорядженнями та дорученнями керівництва. Крім того, пунктом 1.6 даної Інструкції передбачено, що начальник відділу повинен знати: Конституцію України; чинне законодавство України у сфері забезпечення публічної безпеки та громадського порядку; чинне законодавство України у сфері доступу до публічної інформації, захисту персональних даних, звернень громадян, адвокатських запитів та депутатських запитів та звернень; КУпАП, КАС України; акти законодавства, що стосуються діяльності Департаменту патрульної поліції; нормативно-правові акти, що регламентують діяльність Департаменту патрульної поліції та Управління; форми та методи роботи із засобами масової інформації; основи організації праці та управління; основи державного управління; правила користування оргтехнікою; правила ділового етикету та професійної етики; методику ведення діловодства; Правила внутрішнього трудового розпорядку Департаменту патрульної поліції; правила та норми охорони праці та протипожежного захисту.

У той же час, в ході службового розслідування встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 21.06.2024 № 0000449 за підозрою у вчиненні майором поліції ОСОБА_1 , начальником ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366 та частиною третьою статті 368 КК України.

17.07.2024 майору поліції ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366 та частиною третьою статті 368 КК України, що мало прояв в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Так, ОСОБА_1 , маючи злочинний умисел на незаконне збагачення, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, всупереч інтересам служби, з корисливого мотиву, діючи умисно, і з метою одержання неправомірної вигоди для себе, на свою вимогу одержав від ОСОБА_3 грошові кошти, які останній передав з рук в руки за вчинення в інтересах третьої особи ОСОБА_4 дій з використанням службового становища, а саме за вжиття заходів щодо зняття транспортного засобу HYUNDAI GALLOPЕR, номерний знак НОМЕР_3 з розшуку. Крім того, позивач в подальшому з метою створення умов для зняття з розшуку транспортного засобу HYUNDAI GALLOPЕR, номерний знак НОМЕР_3 , 03.07.2024, знаючи, що ОСОБА_5 30.05.2024 не керував транспортним засобом HYUNDAI GALLOPЕR, номерний знак НОМЕР_3 , та не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.05.2024 на паркувальному майданчику біля ТЦ «Імідж», що на вул. Рівненська, 89, в м. Луцьку, власноруч умисно вніс до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №878773 від 03.07.2024 завідомо неправдиві відомості в графах «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» про те, що ОСОБА_5 30.05.2024 о 23 год. 14 хв. на парковці ТЦ «Імідж» по вул. Рівненська, 89, що в м. Луцьку керував автомобілем HYUNDAI GALLOPER д.н.з. НОМЕР_3 , був учасником ДТП, місце якого залишив не повідомивши працівників поліції. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 , умисно, достовірно знаючи про те, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 878773 від 03.07.2024 за статтею 122-4 КУпАП відомості про суть адміністративного правопорушення є завідомо неправдивими, підписав зазначений протокол, тим самим завершивши його оформлення.

Крім того, висновком службового розслідування встановлено, що під час складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_5 позивач не вів безперервну відеозйомку, що в свою чергу давало б можливість об`єктивно встановити усі обставини події.

Причинами та умовами, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія вважає прояв недисциплінованості майором поліції ОСОБА_1 , ігнорування особистої відповідальності перед державою та суспільством.

У висновку службового розслідування вказано, що в ході проведення службового розслідування опитаний ОСОБА_1 , який пояснив, що він є чесною людиною, не вчиняв жодних корупційних дій, чи вчинків, які б дискредитували звання поліцейського. На теперішній час щодо нього здійснюється досудове розслідування ДБР за частиною третьою статті 368, частиною першою статті 366 КК України. Майор поліції ОСОБА_1 повідомив органам досудового слідства про те, що стосовно нього штучно створені докази в учинені тяжкого злочину і він неодмінно доведе свою невинуватість в судовому порядку. У зв`язку із тим, що на нього покладено обов`язок не розголошувати відомості досудового розслідування без дозволу слідчого та прокурора, більш детальної інформації ОСОБА_1 надати не зміг.

Суд зауважує, що встановлені комісією в ході проведення службового розслідування, порушення стороною позивача не спростовані жодними доказами. Аналізуючи зміст позовної заяви, можна дійти висновку, що обґрунтування позивача щодо відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності зводяться до відсутності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили та підтверджувало б факт учинення ним кримінального правопорушення.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних із вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону №580-VIII, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 у справі № 804/4096/17 зазначив, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).

Верховний Суд у справі № 804/4096/17 звернув увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Відтак, такі підстави для звільнення зі служби в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 26.11.2020 у справі № 580/1415/19, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Висновком службового розслідування встановлено, що позивач вчинив проступок, який виявився у порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої та частини третьої статті 18, пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 5 розділу ІІ та пункту 2 розділу VII Інструкції №1026, абзаців другого, третього, п`ятого та шостого пункту 1 розділу ІІ Правил №1179, пунктів 1.4 та 1.7 розділу І посадової інструкції начальника ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 №3086, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, відповідач прийшов до висновку, що склад дисциплінарного проступку позивача полягає у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Крім того, як встановлено службовим розслідуванням, оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції України, рівня довіри населення до поліції, через публікації у засобах масової інформації.

Тобто сам факт оголошення підозри позивачу через можливе вчинення ним кримінального правопорушення сам по собі підриває авторитет і довіру до поліції як органу, який покликаний захищати життя, здоров`я громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Суд зауважує, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції та її працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.

При цьому, суд враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників.

Відповідно до статті 64 Закону № 580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Отже, обов`язок дотримуватися етичних, правових і службово-дисциплінарних норм поведінки, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Аналіз нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції дає підстави для висновку, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Тому, виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не вчиняти дій, які підривають авторитет працівника поліції.

Вказане узгоджуться із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.11.2023 у справі № 480/2696/22.

Крім того, необгрунтованими є доводи скаржника, які полягають в тому, що оскільки відсутній вирок суду про визнання позивача винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, відтак відсутні підстави для звільнення позивача зі служби.

Так, підставою для притягнення позивача до відповідальності стало не вчинення злочину, а порушення позивачем службової дисципліни. При цьому, наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності хоча і прийнято на підставі відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Щодо обрання відповідачем найсуворішого з видів стягнень, що передбачені статтею 13 Дисциплінарного статуту, а саме звільнення зі служби в поліції, суд враховує, що Верховний Суд сформував висновок щодо застосування означених норм у постановах від 23.11.2023 у справі №420/14443/22 та від 29.02.2024 у справі №260/5566/22.

Згідно усталеної практики Верховного Суду, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі №826/4681/18, від 28.10.2021 у справі №520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі №160/12290/20 та ін.)

На думку суду, відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Враховуючи наведене вище, вина позивача у грубому порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у Національній поліції є співмірним до вчиненого проступку.

При цьому, твердження позивача про неправильно зазначений відповідачем номер його посадової інструкції та помилки в пунктах інструкції не спростовують факт вчиненого дисциплінарного проступку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність та законність своїх дій у застосуванні до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, в діях якого є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні адміністративного позову за взаємопов`язаними позовними вимогами слід відмовити повністю.

Також суд звертає увагу, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за вимушений прогул, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Повний текст рішення складений 05 грудня 2024 року

Суддя Т.М. Димарчук