Справа № 683/3654/24
Суддя: Луговий О. М.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/3654/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Лугового О.М.

з участю: секретаря Бадаєвої Н.О.,

представника позивача Вонсовича М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №683/3654/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

25 листопада 2024 року адвокат Вонсович М.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яким просить скасувати постанову серії ЕНА № 3489550 від 16 листопада 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 16 листопада 2024 року поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 було складено постанову серії ЕНА №3489556 про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої 16.11.2024 року о 13 год. 19 хв. по дорозі М30, 347 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом на задніх зовнішніх світлових приладах якого нанесено покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, чим порушив п.34.4.3 «г» Правил дорожнього руху, керування водієм транспортного засобу, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.121 КУпАП.

Спірною постановою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач не погоджується з даною постановою та зазначає, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб не переобладнувався з порушення стандартів і правил. Даний транспортний засіб був зареєстрований за ОСОБА_1 02.10.2024 року ТСЦ, із проходженням обов`язковим оглядом експерта, який надає висновок про відповідність транспортного засобу вимогам правил, норм і стандартів.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з врахуванням особливостей, визначених ст. 286 КАС України.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат Вонсович М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, яким просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи,заслухавши думку учасника справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно матеріалів справи, 16.11.2024 року винесено постанову серії ЕНА № 3489556 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно позивача ОСОБА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до вказаної постанови він порушив вимоги п. 31.4. 3 «ґ» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме на задніх зовнішніх світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Адміністративна відповідальність за ст.121 ч.1 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п. 31.1 Правил дорожнього руху України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.31.4.3 ПДР зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, визначено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч.1, 4 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів фотозображення, які надані до позовної заяви, та матеріалів відеозапису, які надані представником відповідача до відзиву на підтвердження законності спірної постанови, вбачається, що на транспортному засобі «Volkswagen Golf», з номерним знаком « НОМЕР_1 », на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Пунктом 6.1.2 ДБН 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» передбачено, що не дозволено застосовувати зруйновані та з тріщинами на світловідбивальних поверхнях або розсіювачах приладу зовнішнього світлового (далі ПЗС), установлювати будь-які пристрої, що обмежують їхню видимість, наносити покриви на ПЗС (тонування, фарбування тощо), що зменшує світлопропускання, змінює їхню силу світла, світлорозподіл або колір.

Крім того, як зазначено в пункті 7.1.1. ДСТУ 3649:2010, нанесення тонування на світлові прилади встановлюється візуально, тобто без застосування спеціальних придадів, що було дотримано працівником поліції при встановленні обставин вчинення правопорушення.

Із змісту доданих до відзиву відеозапису, розміщеному на оптичному диску, вбачається, що на розсіювачах задніх світлових приладів автомобіля, яким керував позивач, нанесено тонування чи покриття, що з огляду на його темний відтінок явно зменшує світлопропускання та силу світла таких приладів. Відтак, суд критично ставиться до твердження представника позивача, про те, що на задніх зовнішніх світлових приладах відсутні будь які нанесення покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Тобто, відеозапис чітко та однозначно підтверджує факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, що полягає у керуванні транспортним засобом задні фари якого містять тонування або покриття, що явно зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Отже, представником позивача, стверджуючи у позовній заяві та під час розгляду справи, що за обставин вказаних у спірній постанові, позивач не скоював адміністративного правопорушення є вочевидь неправдивим та таким, що явно суперечить матеріалам справи. Адже, факт наявності покриття задніх світлових приладів вказаного транспортного засобу явно зменшує їх прозорість та світло пропускання, що підтверджується наданими доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення, доведений відповідачем належними та допустимими доказами, матеріалами справи підтверджено, що на транспортному засобі позивача на задніх зовнішніх розсіювачах світлових приладах нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість.

У зв`язку з цим, зважаючи на повне та об`єктивне дослідження всіх доказів, які наявні у матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на які представник позивача посилається, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку щодо законності спірної постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому позовні вимоги про її скасування не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 9, 72,73,75, 77, 205, 139, 242, 244,246, 286 КАС України суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Вінницької області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3489556 від 16.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції Вінницької області, місцезнаходження: 21010, вул.Ботанічна, 24, м.Вінниця, код ЄДРПОУ .

Суддя