Справа № 161/15965/24
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/227/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Вінцюк Ю.Б.,

представника відповідача Якимчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/15965/24 за адміністративним позовом адвоката Вінцюк Юлії Борисівни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Вінцюк Юлія Борисівна звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови. З підстав, викладених в позовній заяві просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 687 від 14 серпня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження в справі закрити та стягнути судові витрати

Позивач та його представник в судовому засіданні, заявлений позов підтримали в повному об`ємі з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача, суб`єкта владних повноважень, ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Суду пояснив, що при винесенні оскаржуваної постанови було дотримано всіх вимог законодавства.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 3 статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

08 серпня 2024 року, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 було оповіщено про необхідність проходження військово-лікарської комісії, шляхом складання направлення № 1651/1від 08 серпня 2024 року. ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії та від проходження самої військово-лікарської комісії.

Зазначені обставини були визнані ОСОБА_1 в повному обсязі.

Також судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 в обгрунтування відмови від проходження військово-лікарської комісії посилався на ту обставину, що в нього були відсутні з собою документи, які підтверджують стан його здоров`я. А також те, що він протиправно утримувався в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом декількох днів Тому вважає, що вчинене ним діяння не є відмовою від отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії та від проходження самої військово-лікарської комісії.

08 серпня 2024 року старшим офіцером мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було складено протокол № 687 про адміністративне правопорушення за ч. 3 статті 210 КУпАП. Як вбачається із змісту протоколу, що 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився від отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії та від проходження самої військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби.

ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме 10.00 годин 14 серпня 2024 року в АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 був особисто присутній під час складання протоколу № 687 про адміністративне правопорушення за ч. 3 статті 210 КУпАП. В графі «пояснення» ОСОБА_1 зазначив, що від проходження ВЛК не відмовлявся, просто просив повістку на іншу дату, бо його медичні документи знаходяться вдома. Повістку йому не вручали, постійно перебуває в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 з 07 серпня 2024 року по 08 серпня 2024 року, 17.20 годин (а.с. 16, зворот).

При цьому, ОСОБА_1 не оскаржувались дії уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ніби то протиправного затримання та подальшого утримання.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В подальшому, 14 серпня 2024 року, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було винесено постанову № 687 (а.с. 17), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії та від проходження самої військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Першочергово, суд звертає увагу, що безпосередньо позивачем не заперечувався факт відмови від отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії та від проходження самої військово-лікарської комісії з суб`єктивних, та обгрунтованих, на його думку підстав. При цьому, сам факт відмови є беззаперечним, незалежно від того, як його сприймає позивач.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений права реалізувати своє право на подання медичної документації в же в процесі проходження ВЛК, в тому числі, шляхом медичного дообстеження.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Внаслідок чого, суд вважає, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення № 687 від 14 серпня 2024 року винесена уповноваженою особою, та за формою і змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній містяться дані, як того вимагається даною нормою права.

В іншій частині аргументи позивача зводяться до довільного побутового трактування положень чинного законодавства, особистих суджень та маніпуляції поняттями та обставинами, які не мають відношення для правильного вирішення викниклого адміністративного спору по суті.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи, що судом встановлено правомірність винесення постанови про адміністративне правопорушення № 687 від 14 серпня 2024 року, яка за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній містять всі дані, як того вимагається даною нормою права. При цьому, позивачем взагалі не надано суду належних доказів, на підтвердження своїх позовних вимог. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 241 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити адвокату Вінцюк Юлії Борисівні в задоволенні її позову в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення в повному об`ємі

складено 29 листопада 2024 року

Суддя В.В. Ковтуненко