Справа № 320/33585/23
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 грудня 2024 року

м. Київ

справа №320/33585/23

адміністративне провадження №К/990/44185/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу адвоката Чуби Володимира Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі №320/33585/23 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялого М.Г. щодо незакінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялого М.Г. винести постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 715188,88 грн;

- стягнути (повернути) на користь ОСОБА_1 незаконно стягнуті суми виконавчого збору, який не підлягав стягненню у загальному розмірі 39494,62 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялого М.Г. щодо незакінчення виконавчого провадження НОМЕР_1.

Зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялого М.Г. винести постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 75188,88 грн згідно пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 стягнуту в межах ВП НОМЕР_2, НОМЕР_3 суму виконавчого збору у загальному розмірі 39494,62 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути ОСОБА_1 стягнуту суму виконавчого збору у загальному розмірі 34852 (тридцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві) грн 96 коп.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2024 року касаційну скаргу адвоката Чуби Володимира Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі №320/33585/23 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - повернуто особі, яка її подала.

18 листопада 2024 року адвокат Чуба Володимир Дмитрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі №320/33585/23. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити без змін рішення суду першої інстанції, а також скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та задовольнити клопотання позивача про розподіл судових витрат, шляхом стягнення з відповідача 15000 грн.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Щодо оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року, Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України (в чинній редакції) суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У свою чергу, стаття 287 регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що предметом спору у цій справі є бездіяльність державного виконавця щодо незакінчення виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи судове рішення у справі, розглянутій з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які регулюються статтею 287 КАС України, скаржник не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що за таких фактичних обставин справи, рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

З огляду на зазначене та враховуючи приписи частини третьої статті 333 КАС України, у відкритті провадження в частині оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року, слід відмовити.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що скаржник також оскаржує ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з приписами частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Одночасно із касаційною скаргою скаржник заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження в обґрунтування якого вказує, що вперше касаційну скаргу було подано до суду касаційної інстанції 25 жовтня 2024 року з дотриманням строку на касаційне оскарження. Проте, ухвалою Верховного Суду вперше подану касаційну скаргу було повернуто скаржнику.

Оскільки вперше касаційну скаргу скаржником подано протягом тридцяти днів із дня отримання оскаржуваного судового рішення, а повторно із касаційною скаргою звернувся до Суду без суттєвих затримок та зайвих зволікань після отримання копії ухвали про повернення касаційної скарги, Суд уважає, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №320/33585/23 є оскарження судового рішення, зазначеного у частині третій статті 328 КАС України (ухвала про відмову ухвалити додаткове рішення) та посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Чуби Володимира Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , в частині оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі №320/33585/23 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Поновити адвокату Чубі Володимиру Дмитровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі №320/33585/23.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Чуби Володимира Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , в частині оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі №320/33585/23 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Витребувати справу №320/33585/23 із Київського окружного адміністративного суду.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подання відзиву на касаційну скаргу десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко