Справа № 160/25630/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправною, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,
24.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову (довідку) гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) від 07 червня 2024 року №1282 «Про визнання молодшого сержанта за призовом ОСОБА_1 1987 року народження, придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони»;
- зобов`язати гарнізонну військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_1 повторно провести медичний огляд військовослужбовця ОСОБА_1 , 1987р.н. для визначення придатності до військової служби, із врахуванням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 № 402, та висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у відповідача та звернувся до відповідача із рапортом про отримання можливості проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності/непридатності до військової служби та йому було проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_1 та прийнято постанову ВЛК, шо оформлена довідкою військово-лікарської комісії №1282 від 07.06.2024 року про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та відповідно до вказаної довідки позивача визнано придатним до військової служби. Позивач вважає постанову (довідку) гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) від 07 червня 2024 року №1282 «Про визнання молодшого сержанта за призовом ОСОБА_1 1987 року народження, придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони», протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідачем було порушено процедуру медичного огляду та оформлення його результатів, у зв`язку з ігноруванням документів з історії хвороби позивача та висновків інших медичних установ, що призвело до того, що в оскаржуваній довідці відсутнє таке захворювання, як спондилоартроз. Таким чином, відповідачем для встановлення діагнозів, зазначених у медичних документах, необхідно було провести відповідні клінічні та рентгенологічні дослідження, що були підставою для встановлення вірного діагнозу і віднесення відповідно його до того чи іншого Розкладу хвороб, що зроблено не було та свідчить про неповне медичне обстеження, про невиконання ВЛК вимог, щодо обов`язкового проведення певних аналізів, обстежень та досліджень, відповідно до Положення №402. З огляду на вказане, позивач просив задовольнити позовні вимоги.
26.09.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
14.10.2024 від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку позаштатної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 щодо придатності до військової служби, військовослужбовець має право звернутись до регіональної військово-лікарської комісії або Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку. Згідно з підпунктом 2.3.4 та 2.3.5 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України. Рішення, Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку. У свою чергу, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. Додатково, в Положенні № 402 не визначено порядку оскарження довідок позаштатної військово-лікарської комісії (військової частини НОМЕР_1 ). З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
22.10.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач вважає, що до визначення ступеня його придатності до військові служби військово-лікарська комісія не підходила індивідуально, а постанова ВЛК, яка оформлена довідкою військово-лікарської комісії №1282 від 07 червня 2024 року, не відображає його реальний стан здоров`я та придатності до військової служби, оскільки ВЛК були проігноровані надані ним медичні висновки, та був неналежним чином медичний огляд на предмет придатності до військової служби, а саме медичний огляд проведений з порушенням Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Позивач вважає, що ВЛК було порушено процедуру медичного огляду та оформлення його результатів. Відповідач у відзиві цитує низку законодавчих та нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, не вдаючись при цьому до зазначення конкретних обставин проведення медичного огляду позивача, до того ж з відзиву вбачається відсутність будь-якого індивідуального підходу щодо визначення стану здоров`я позивача та ступені його придатності до військової служби, що є порушенням з боку відповідача вимог закону.
24.10.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотань позивача про призначення судово-медичної експертизи та витребування доказів.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 .
Позивач звертався до командира військової частини із рапортом з метою отримання можливості проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності/непридатності до військової служби.
Гарнізонною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 було проведено медичний огляд позивача та за його наслідком прийнято постанову (довідку) гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 07 червня 2024 року №1282 «Про визнання молодшого сержанта за призовом ОСОБА_1 1987 року народження, придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони».
Представником позивача було подано до 20 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України скаргу від 24.06.2024 року на вказану постанову ВЛК від 07 червня 2024 року №1282.
20 регіональною військово-лікарською комісією Збройних Сил України рішенням №1854/5508 від 26.07.2024 року запропоновано позивачу звернутись встановленим порядком до командування військової частини за місцем проходження військової служби або у разі незгоди з прийнятим рішенням звернутись до Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ.
Представник позивача 02.08.2024 року зверталась до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України із скаргою на постанову ВЛК від 07 червня 2024 року №1282 та рішення 20 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України №1854/5508 від 26.07.2024 року.
Позивач вважає постанову (довідку) гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) від 07 червня 2024 року №1282 «Про визнання молодшого сержанта за призовом ОСОБА_1 1987 року народження, придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони» протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (надалі - Закону №3543-ХІІ).
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (абзац 3 частини п`ятої статті 22 Закону №3543-ХІІ).
Поряд з цим, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військову службу і військовий обов`язок" (надалі - Закон № 2232-XII).
Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402).
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).
Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402, на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.
ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункти 2.3.4 та 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).
До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК (пп. 2.6.1 п. 2.6. глави 2 розділу І Положення №402).
Відповідно до пп. 2.6.7 п. 2.6 розділу І Положення №402, на підставі затвердженого переліку начальник ВМКЦ регіону своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи. Головою позаштатної постійно діючої ВЛК призначається лікар, найбільш підготовлений з питань військово-лікарської експертизи, який має досвід роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах та пройшов підготовку (удосконалення) з військово-лікарської експертизи.
Документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені (п.п. 2.6.11 п. 2.6 розділ І Положення №402).
За правилами пункту 2.7 розділу І Положення №402, госпітальна ВЛК створюється у військовому госпіталі, на госпітальному судні, у цивільному лікувально-профілактичному закладі, де обстежуються і лікуються військовослужбовці. На особливий період госпітальна ВЛК створюється в усіх військових санаторіях.
На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається:
проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення;
ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів;
проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження;
проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичної служби військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності військового лікувального закладу, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК.
Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право: - приймати постанови відповідно до цього Положення; - перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні; - залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.
Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Відповідно до підпункту "б" пункту 6.1. глави 6 розділу II Положення №402, направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Як слідує з матеріалів справи, зокрема з постанови, оформленої довідкою ВЛК від 07.06.2024 №1282, під час проходження ОСОБА_1 обстеження та медичного огляду ВЛК діагностовано: захворювання, так, пов`язане із проходженням служби, з огляду на що та на підставі статей 13-б, 61-б, 39-в, 64-в, 23-в графи II Розкладу хвороб позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Обґрунтовуючи протиправність такого висновку ВЛК, позивач вказує, що сукупність у нього таких діагнозів, якій були встановлені під час ВЛК протягом 2024 року та недослідженням медичної документації, що фактично унеможливлює виконання позивачем функціональних обов`язків у Збройних Силах України.
Оцінюючи аргументи позивача, суд має врахувати у відповідності до ч. 5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у цій категорії справ сформував сталу практику, суть якої полягає у тому, що суди при розгляді справ, пов`язаних з медичною оцінкою стану здоров`я особи, вправі оцінювати процедури прийняття тих чи інших індивідуальних актів спеціалізованими медичними установами, але суди не вправі здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суд не є спеціалізованою установою в медичній сфері.
Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 29.12.2021 р. у справі №638/2723/16-а та від 12.10.2021 р. у справі № 280/4820/19.
Так, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК і ці повноваження базуються на спеціальних знаннях, якими суд не володіє і володіти не може, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як вище зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не / придатний до військової служби.
У обставинах цієї справи суд так само, як описано правові висновки вище, має право оцінити дотримання відповідачем процедури надання висновку та винесення постанови ВЛК. У той же час суд не вправі оцінювати обґрунтованість встановлення і врахування чи неврахування діагнозів стану здоров`я позивача.
Суд вказує, що в обґрунтування позову позивач не вказав на жодні порушення процедури обстеження його військово-лікарською комісією; не повідомив про обставини, коли не були досліджені/враховані ті чи інші медичні документи; не були проведені ті чи інші передбачені нормативними актами дослідження.
Єдиним аргументом позивача, покладеним в обґрунтування позову, є медична оцінка симптомів здоров`я та порушень здоров`я позивача.
Як вже вказано вище, з даного питання суд не є компетентним органом та не вправі надавати медичних оцінок, які не стосуються права.
У разі наявності сумніву щодо медичної правильності висновку ВЛК в/ч НОМЕР_5 щодо придатності до військової служби з точки зору врахування/неврахування критеріїв, позивач має право звернутися до Центральної ВЛК для перегляду відповідного висновку відповідно до підпунктів 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402.
Так, вбачається, що позивач звертався до Центральної ВЛК, щодо оскарження довідки від 07.06.2024 року №1282, та останньою було надано відповідь на скаргу позивача, при цьому суд зазначає, що така відповідь не є предметом спору та доказів оскарження рішення Центральної ВЛК до суду не надано.
Таким чином, враховуючи те, що в ході розгляду даної справи судом не було встановлено допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались саме процедури проведення медичного огляду та оформлення його результатів, а також з урахуванням правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивачем не доведено та судом не встановлено наявності підстав для скасування спірного рішення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправно, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв