Справа № 160/12123/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі заяву представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови, -
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову, пред`явленого ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про оскарження постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №160/12123/23 скасовано, прийняти нове рішення.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.05.2023 №004178 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

Представник позивача подав до Третього апеляційного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі №160/12123/23, оскільки у постанові від 29.03.2024 судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема, судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2361,92 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Питання про ухвалення додаткового судового рішення розглянуто судом в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 252 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві міститься вимога про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на користь позивача судового збору у сумі 1073,60 грн та суми понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.03.2024 у справі №160/12123/23 питання про судові витрати в суді апеляційної інстанції не вирішено.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Стосовно відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом частин другої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат зобов`язаний оцінити подані учасником справи докази та обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд, розглядаючи заяву про розподіл судових витрат та вирішуючи її по суті, має детально визначити чи підтверджуються вони документально (реально понесені) чи заявлених розмір відповідає визначеним приписами КАС України критеріям та чи є такі витрати співмірними зі складністю справи та здійсненими стороною діями під час розгляду спору.

Як зазначено Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

В спірному випадку, як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4514 від 04.10.2019) укладений договір про надання правової допомоги від 26.05.2023 №3/05-2023.

Відповідно до протоколу узгодження вартості та обсягу правової (правничої) допомоги №1 від 26.05.2023 додаток до договору від 26.05.2023 №3/05-2023 адвокатом надається правова (правнича) допомога у справі про визнання протиправними та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.05.2023 №004178.

Розмір гонорару є фіксованим і становить 6000,00 грн за юридичне супроводження справи під час судового оскарження в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, що включає усні консультації, аналіз законодавства та судової практики, підготовку та подання позовної заяви до суду, підготовку додатків до позовної заяви, підготовку та подання відповіді на відзив, пояснень, заяв, клопотань, отримання судового рішення, виконавчого листа, участь в 1 судовому засіданні.

Факт сплати витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн підтверджується квитанцією №Т4А0-ЗВХР-Х1СК-8ВВ3 від 26.05.2023.

За наведеного вище правового регулювання в контексті спірних відносин суд апеляційної інстанції вважає, що подані представником позивача зазначені вище документи не є достатніми доказами, які б підтверджували фактичне надання адвокатом послуг.

Відповідно до вказаної вище норми ч.3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Тобто з метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу згідно з умовами договору про надання правничої допомоги законодавець передбачає обов`язкову наявність доказів, які б підтверджували обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, незалежно від того, встановлений в договорі фіксований розмір гонорару чи ні.

Сам по собі договір про надання правової допомоги від 26.05.2023 №3/05-2023 та додаток до нього - протокол узгодження вартості та обсягу правової (правничої) допомоги №1 від 26.05.2023 свідчать лише про певну домовленість між клієнтом та адвокатом та узгодження послуг, які належить надати відповідно до укладеного договору, а не їх фактичне надання. Не є таким доказом і оплата позивачем обумовленої договором суми без документу, що містив би інформацію, які саме послуги фактично надані адвокатом на відповідну суму, зокрема, ті, що пов`язані з розглядом цієї справи.

Підписання адвокатом від імені позивача заяв по суті справи не можуть бути прийняті судом як належний доказ надання позивачу послуг і виконаних робіт та їх вартості 6000,00 грн, оскільки не замінює документу, який би засвідчував факт надання адвокатом певних послуг в межах укладеного з позивачем договору.

За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Стосовно судових витрат у вигляді судового збору судом апеляційної інстанції встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60грн відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 29.05.2023 та сплачено судовий збір у розмірі за подання апеляційної скарги у розмірі 1288,32 грн відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 14.09.2023.

Отже загальний розмір сплаченого судового збору у цій справі становить 2361,92грн, які відповідно до наведених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті ().

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 252, 311, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/12123/23 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2361,92 грн (дві тисячі триста шістдесят одна) 92 коп.

У задоволені заяви щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко