Справа № 460/9655/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/9655/20 пров. № А/857/24031/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 460/9655/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення м. Рівне
суддя у І інстанціїЗозуля Д.П.
дата складання повного тексту рішення03.09.2024
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 460/9655/20 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №460/9655/20.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та ухвали нове судове рішення, яким заяву про встановлення судового контролю задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що позивачем у заяві наведено обставини саме невиконання рішення суду як у частині нарахування грошової допомоги, так і в частині виплати цієї допомоги. Таке нарахування здійснено відповідачем лише по певну дату, а для виплати грошової допомоги Управління не вчинило жодних дій відповідно до Постанови КМУ №902 від 26.08.2021 для того, щоб було здійснене відповідне бюджетне призначення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлена шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

При поданні апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення позивач не заявив клопотання про розгляд справи за його участю, а як наслідок з урахуванням п. 1 ч.1 ст.311 КАС колегія суддів вважає, за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що фактично позивач не погоджується із порядком виконання рішення суду. Натомість ст.382 КАС України стосується судового контролю у разі невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Оскільки позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного ст.382 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення такого судового контролю за виконанням судового рішення у справі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення дій.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 позов ОСОБА_1 , яке набрало законної сили, задоволено повністю. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 17.07.2018 щомісячну грошову допомогу, встановлену статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції не виконується належним чином, позивач звернулася до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю відповідно до порядку ст.382 КАС України.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується ухваленням судового рішення, а також передбачає його виконання.

При цьому, аналіз норми статті 382 КАС України у її системному взаємозв`язку з нормами статті 372 КАС України дозволяє стверджувати, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися, за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд в ухвалі від 11 травня 2023 року по справі № 640/9835/20.

На підставі аналізу статті 382 КАС України, апеляційний суд зазначає, що контроль за виконання судового рішення здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеній в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17, клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

Таким чином, позивач має право звернутися із заявою (клопотанням) про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання.

Водночас зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а.

При цьому, закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок.

Однак, за змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України та статті 13 Закону № 1402-VIII щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено Верховним Судом у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 340/962/19.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виходячи з аналізу статті 373 КАС України, виконання судового рішення в примусовому порядку здійснюється, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Натомість апеляційний суд встановив, що відповідно до листа Управлінням соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації від 12.08.2024 проведено обрахунок суми грошової допомоги позивача з 17.07.2018 по 20.04.2021, яка складає 26504,77грн. Вказано, що виконати в повному обсязі рішення суду немає змоги, через відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Апеляційний суд зауважує, що встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення не призведе до виконання судового рішення, оскільки, встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України має іншу мету, а саме з`ясувати хід виконання рішення суду та причини його невиконання. Натомість, ці обставини відповідач повідомив позивачці.

При цьому, заява позивачки мотивована тим, що нарахування здійснено відповідачем лише по певну дату, а для виплати грошової допомоги Управління не вчинило жодних дій відповідно до Постанови КМУ №902 від 26.08.2021 для того, щоб було здійснене відповідне бюджетне призначення, відтак можна дійти висновку, що аргументом для подання заяви є виконання відповідачем судового рішення у справі, не у спосіб, визначений таким рішенням, тобто протиправність дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Тому, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції в тому, що відсутні обставини для встановлення судового контролю за виконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у цій справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 460/9655/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос