Справа № 240/18609/24
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/18609/24

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи з 11.01.2024, оформлене протоколом засідання № 79/975 комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІII групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, у розмірі різниці між 250 та 70-ти кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2024.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 02.02.2018 йому встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби. Позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом у 2018 році для працездатних осіб. У подальшому йому з 15.01.2024 безтерміново встановлена третя група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Комісією Міністерства оборони України у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 250 та 70-ти кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2018). Вважаючи, при обчисленні розміру допомоги мав би застосовуватися розмір прожиткового мінімуму станом на 01.01.2024 замість розміру станом на 01.01.2018, позивач звернувся до суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

29.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виділено три групи соціальних ризиків, з настанням яких виникає право відповідних категорій осіб на виплату одноразової грошової допомоги, а саме: загибель (смерть), інвалідність, втрата працездатності без встановлення інвалідності. Закон вказує на разовий характер такої допомоги, а її розмір безпосередньо пов`язаний з днем встановлення інвалідності вперше, однак передбачена можливість підвищення розміру раніше призначеної одноразової грошової допомоги у разі погіршення стану здоров`я військовослужбовця, якому раніше була встановлена група інвалідності. Зокрема, якщо після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв). У зв`язку зі зміною причинного зв`язку інвалідності у Позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Підвищення розміру раніше призначеної одноразової грошової допомоги визначається як різниця між 250 та 70 кратним прожитковим мінімумом встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (у даному випадку - 2018). Комісією Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, призначено одноразову грошову допомогу позивачу в сумі 317160,00 гривень. Отже, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні

У поясненнях, які надійшли до суду 29.10.2024, третя особа вказала, що позивачу вперше була встановлена інвалідність з 02.02.2018. Відповідно до п. 17 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин у розмірі, зокрема: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 027654 від 11.02.2018 ОСОБА_1 вперше встановлена третя група інвалідності з 02.02.2018: «Захворювання, пов`язане з проходженням військової служби».

У зв`язку із зазначеним рішенням комісії Міністерства оборони України позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом у 2018 році для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, в сумі 123340 грн.

Під час повторного огляду відповідно до довідки до акту огляду медико- соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 633206 від 22.01.2024 ОСОБА_1 безтерміново встановлена третя група інвалідності з 15.01.2024: «Захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини».

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги з копіями всіх необхідних документів як інваліду III групи з 15.01.2024 внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності чи часткової втрати працездатності військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

23.02.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 подано до Міністерства оборони України відповідний пакет документів для виплати грошової допомоги в розмірі різниці між 70 та 250-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішенням комісії Міністерства оборони України від 05.07.2024, оформленим протоколом засідання № 79/975, у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності на підставі довідок МСЕК серії 12 ААГ № 027654 та серії 12 ААГ № 633206 ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 250 та 70-ти кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2018), в сумі 317160 грн.

Вважаючи, що комісія Міністерства оборони України неправильно визначила розмір одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною 5 статті 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За змістом частини 1 статті 16 цього Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Частиною 9 статті 16-3 цього Закону визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі - Порядок № 975), який визначає розмір одноразової грошової допомоги по категоріям військовослужбовців.

Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 1 пункту 6 Порядку № 975 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Аналогічні положення закріплені в пункті 8 Порядку № 975, зокрема, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач прийняв рішення про виплату позивачу грошової допомоги у розмірі різниці між 250 та 70-ти кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

Предметом даного спору фактично є рішення Міністерства оборони України в частині визначення прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, прийнятого за основу розрахунку одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 2 п. 3 Порядку № 975 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що розмір отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язаний з днем встановлення інвалідності.

При цьому, Порядком № 975 чітко визначено, що у разі зміни групи інвалідності при повторному огляді, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІII групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.

Оскільки позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності з 02.02.2018 (у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби), суд дійшов висновку, що одноразова грошова допомога позивачу у зв`язку із встановленням інших обставин (захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини) повинна бути визначена (обрахована), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме на 01.01.2018, що свідчить про правомірність рішення комісії з цього питання.

Такий висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.11.2019 у справі № 826/16914/17, та позиції Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 03.12.2021 у справі № 240/20760/20.

Ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд вважає такі вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених підстав.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач під час прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 04 грудня 2024 р.

04.12.24