Справа № 280/7/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
03 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 280/7/24
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,
за участю секретаря судового засідання Личкатої Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про прийняття звіту щодо виконання судового рішення в адміністративній справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року, скасував рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року, ухвалив нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої: за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн, установленого на 01.01.2021 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік»; за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн, установленого на 01.01.2022 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік»; з 01.01.2023 - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн, установленого на 01.01.2023 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 1073,24 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 1073,24 грн.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України у справі задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протягом одного місяця з дня отримання цієї ухвали, подати до Третього апеляційного адміністративного суду звіт про виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду 10 вересня 2024 року у справі № 280/7/24.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано до Третього апеляційного адміністративного суду заяву, відповідно до якої просить прийняти звіт про виконання постанови суду.
В обґрунтування зазначено, що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі №280/7/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн, установленого на 01.01.2021 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн, установленого на 01.01.2022 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», з 01.01.2023- виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн, установленого на 01.01.2023 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум, про шо свідчать розпорядження про перерахунок щомісячного довічного грошового, утримання судді у відставці.
Розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 розраховано з урахуванням вимог постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі №280/7/24 розраховано Головним управлінням із середньомісячного заробітку на 2021, 2022, 2023 наступним чином: суддівська винагорода (посадовий оклад + доплата за вислугу років) х 56%, де: посадовий оклад: прожитковий мінімум для працездатних осіб (згідно із законами України про Державний бюджет України на відповідний рік) х базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду (становить 30 прожиткових мінімум для працездатних осіб) х регіональний коефіцієнт (1,2); доплата за вислугу років за матеріалами пенсійної справи 50 %; відсоток від суддівської винагороди -56%.
Зазначено, що постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі №280/7/24 було виконано відповідачем відповідно до покладених зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством, інших зобов`язань судом на відповідача покладено не було.
Позивач подав заперечення на звіт боржника про виконання постанови суду та додаткові пояснення.
Позивач посилається на відсутність детального розрахунку нарахованих та виплачених сум. У поданому звіті від 13.11.2024 ГУ ПФУ повідомляє лише про виконання лише частини судового рішення.
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, доводи сторін, встановив наступне.
Згідно із статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частинами 1, 2, 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Вказаною нормою законодавець встановив обов`язок учасників справи щодо обов`язкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень або виключень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обов`язково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії». Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).
Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).
В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в яких є держава в особі її компетентних органів, а тому, адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Суд зазначає, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.
Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Судовий контроль за виконанням судового рішення полягає у перевірці судом належного, точного та своєчасного виконання судового рішення у спосіб отримання звіту про таке виконання або спонукання до виконання судового рішення через визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі; наявність судового контролю за виконанням судового рішення передбачає безпосереднє виконання останнього та виключає можливості подання окремого позову, предметом якого є протиправні дії або бездіяльність суб`єкта, який має виконати таке рішення
Питання, пов`язані із здійсненням судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовані статтею 382 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частинами 2-3 статті 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
При цьому зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.
Вказана позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.05.2021 року у справі №9901/598/19.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена і в постанові ВС від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.
Так, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої: за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн, установленого на 01.01.2021 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік»; за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн, установленого на 01.01.2022 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік»; з 01.01.2023 - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн, установленого на 01.01.2023 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», з урахуванням раніше виплачених сум.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало суду звіт про виконання постанови суду, в якому зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 розраховано з урахуванням вимог постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі №280/7/24 розраховано Головним управлінням із середньомісячного заробітку на 2021, 2022, 2023 наступним чином: суддівська винагорода (посадовий оклад + доплата за вислугу років) х 56%, де: посадовий оклад: прожитковий мінімум для працездатних осіб (згідно із законами України про Державний бюджет України на відповідний рік) х базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду (становить 30 прожиткових мінімум для працездатних осіб) х регіональний коефіцієнт (1,2); доплата за вислугу років за матеріалами пенсійної справи 50 %; відсоток від суддівської винагороди -56%.
Отже, відповідач подав до суду звіт про виконання судового рішення.
Строк подання звіту про виконання рішення суду не було пропущено відповідачем.
Надіючи оцінку поданому звіту в контексті виконання відповідачем рішення суду, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що станом на дату подання відповідачем звіту за судовим рішенням, та його розгляд, рішення суду було виконано у повному обсязі, зокрема, у частині сплати усіх належних позивачу сум після перерахунку. Зазначене підтверджується сторонами та звітом поданим Головним управлінням. Також не надано доказів вжиття відповідачем відповідних заходів для повного виконання судового рішення.
З урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, практики правозастосування, що складалася з приводу спорів цієї категорії, зокрема й суду касаційної інстанції, суд дійшов до висновку щодо не підтвердження виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки на момент розгляду звіту виплати суми, здійснено не було.
Таким чином, з урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, суд дійшов до висновку щодо не підтвердження виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки на момент розгляду клопотання, рішення суду виконано не було, а тому суд вважає за необхідне встановити контроль за виконанням рішення суду - шляхом зобов`язання подати до суду звіт про його повне виконання у місячний строк з дня отримання копії цієї ухвали, що обумовлює часткове задоволення заяви позивача.
Керуючись ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Відмовити в прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року.
Встановити новий строк для подання боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області звіту про повне виконання рішення суду, а саме шляхом зобов`язання подати до Третього апеляційного адміністративного суду звіт про виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у місячний строк з дня набрання цією ухвалою законної сили.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати підписання та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров