Справа № 240/15093/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/15093/24

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старосілецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 09.07.2024 року про відмову у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Старосілецьку сільську раду Житомирського району Житомирської області призначити компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що на непрофесійній основі надає соціальні послуги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває з ним в родинних відносинах та є особою з інвалідністю 1 групи "Б" та потребує постійного стороннього догляду. Позивач вважає, що має право на компенсацію за здійснення такого догляду. Позивач стверджує, що у відповідності до вимог Закону України "Про соціальні послуги" звернувся до Відповідача для оформлення соціальної допомоги (компенсації за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі) у зв`язку з доглядом за ОСОБА_2 . За результатами розгляду звернення Відповідач, на думку Позивача, рішенням від 09.07.2024 року протиправно відмовив у призначенні такої компенсації.

Ухвалою від 15.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, Старосілецька сільська рада Житомирського району Житомирської області, у відзиві на позовну заяву у задоволенні позову заперечує. Зазначає, що на підставі звернення Позивача від 02.07.2024 року членами відповідної комісії 05.07.2024 року за участі Позивача було здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_2 . В ході обстеження було встановлено, що ОСОБА_2 відсутній за місцем проживання, так як перебував на риболовлі, про що був складений відповідний акт.

08.07.2024 року було проведено повторно обстеження умов проживання ОСОБА_2 . В ході обстеження було встановлено, що Позивач проживає в місті Коростишів, періодично приїжджає до ОСОБА_2 , привозить продукти. Позивач не є членом сім`ї ОСОБА_2 , спільно не проживають та не пов`язані спільним побутом, що, на думку Відповідача, правомірно стали підставою для відмови у призначенні такої компенсації.

Враховуючи приписи ч.5 ст.262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд враховує, що основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначаються правовими нормами Закону України "Про соціальні послуги" від 17 січня 2019 року № 2671-VIII (далі - Закон № 2671-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач 02.07.2024 року звернувся до Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області із заявою про оформлення соціальної допомоги (компенсації за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі) у зв`язку з доглядом за ОСОБА_2 .

Судом встановлено та визнається сторонами, що за результатами розгляду звернення Відповідачем прийнято оскаржуване рішення від 09.07.2024 року про відмову Позивачу в компенсації соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю 1-ї групи "Б". Вказана обставина підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 17.06.2024 року, копія якої долучена до позову та досліджена судом.

Судом встановлено, що відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, яка видана 17.06.2024 року Житомирською МСЕК-2, ОСОБА_2 встановлені обмеження до самообслуговування, пересування та трудової діяльності. Вказана обставина підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда, копія якої долучена до позову та досліджена судом.

Суть спору між сторонами зведена виключно до правомірності оскаржуваного рішення Відповідача про відмову в компенсації Позивачу як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду за ОСОБА_2 на непрофесійній основі.

Як зазначено у відзиві на позов, вказане рішення Відповідача зумовлено виключно тим, що Позивач не проживає разом із ОСОБА_2 , не пов`язаний з ним спільним побутом, не має з ним спільних витрат, спільного бюджету, не приймає участі у витратах на утримання житла, не має підтверджених фактів купівлі майна для спільного користування, відсутні інші обставини, які б засвідчували спільне проживання та пов`язання спільним побутом.

Таке рішення Відповідача не в повній мірі відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, за приписами пункту 1 частини 6 статті 13 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи.

Як зазначено в частині 7 статті 13 Закону № 2671-VIII, фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Таким чином, в розумінні вказаних правових норм статті 13 Закону № 2671-VIII право на призначення та виплату такої компенсації мають особи з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи.

Суд визнає наявні родинні відносини Позивача з ОСОБА_2 , особою з інвалідністю I групи. Такі родинні відносини підтверджуються долученими до позову копіями свідоцтв про народження, які також досліджені судом.

Разом з тим, суд зазначає, що родинні відносини не ототожнюються із сімейними відносинами та не свідчать, що Позивач та ОСОБА_2 є членами однієї сім`ї.

Жодних обґрунтувань на підтвердження спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю, пов`язаність спільним побутом та про наявність між ними взаємних права і обов`язків Позивач в позові не зазначає і жодних доказів та їх підтвердження суду не надав.

Суд враховує, що відповідно до вимог абзацу 5 частини 7 статті 13 Закону № 2671-VIII компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується відповідно до тристороннього договору про надання соціальних послуг з догляду, що укладається у письмовій формі між фізичною особою - надавачем соціальних послуг з догляду, отримувачем соціальних послуг з догляду або його законним представником та структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міської ради міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад.

Тобто, в розумінні вимог вказаної правової норми Відповідач відноситься до кола суб`єктів владних повноважень, які наділені правом нарахування та виплати такої спірної компенсації.

Механізм призначення і виплати компенсації за такий догляд врегульовано правовими нормами Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 р. № 859 (надалі - Порядок № 859).

Приписами пункту 1 цього Порядку № 859 також підтверджено, що право на призначення та виплату такої компенсації мають особи з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи.

Як зазначено в п. 6 Порядку № 859, для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги пункт 14 Порядку № 859).

Як вже зазначалося судом, Позивач із відповідною заявою до Відповідача звернувся 02.07.2024 року, а оскаржуване рішення прийнято - 09.07.2024 року, тобто в межах передбаченого 10 денного строку.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до вимог пункту 7 цього ж Порядку Уповноважений орган, до яких відноситься Відповідач, протягом двох робочих днів після отримання заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги здійснює комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, за показниками згідно з додатком.

Комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, здійснюється фахівцями уповноваженого органу разом із представниками закладу охорони здоров`я, надавачів соціальних послуг із залученням особи, яка потребує надання соціальних послуг, та/або її законного представника.

За результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, уповноваженим органом готується висновок за формою згідно з додатком.

Особа потребує надання соціальних послуг, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, їй установлено IV чи V групу рухової активності.

Всупереч вказаним вимогам пункту 7 цього Порядку Відповідачем у відзиві не зазначено про проведення такого комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб ОСОБА_2 та не долучено копію відповідного висновку.

Одночасно суд погоджується із доводами Відповідача, що для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Така вимога передбачена пунктом 14 Порядку № 859.

Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України від 29 січня 2021 року № 37.

Разом з тим, в ході дослідження судом копії акта про проведення обстеження сім`ї, які долучені Відповідачем до відзиву на позов, встановлено, що акт обстеження від 08.07.2024 року не відповідає затвердженій формі.

В акті обстеження сім`ї від 05.07.2024 року за участю Позивача та в акті обстеження сім`ї від 08.07.2024 року не відображено факт проживання чи не проживання Позивача з ОСОБА_2 однією сім`ю.

Зазначене дає підстави суду зробити висновок, що розгляд заяви Позивача про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі з метою отримання відповідної компенсації проведено з порушеннями вимог Порядку № 859, що свідчить про певну протиправну бездіяльність Відповідача при розгляді такого звернення.

Одночасно суд враховує, що відповідно до вимог статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні відсутні жодні обґрунтування на підтвердження підстав для його ухвалення щодо відмови Позивач у компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі.

На підставі викладено суд робить висновок, що оскаржуване рішення від 09.07.2024 року Відповідачем прийнято у межах повноважень Відповідача, але без використання всіх повноважень, наданих з цією метою, без врахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття та без наведення обґрунтувань на його прийняття, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що заявлені Позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Відповідача повторно розглянути звернення Позивача від 02.07.2024 року у повній відповідності до вимог Закону України "Про соціальні послуги" та Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 р. № 859, та із урахуванням висновків суду.

Відповідно до вимог ст.139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 655,60грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 9, 242-256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 09.07.2024 року Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області про відмову призначенні компенсації ОСОБА_1 як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Старосілецьку сільську раду Житомирського району Житомирської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.07.2024 року у повній відповідності до вимог Закону України "Про соціальні послуги" та Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 р. № 859, та із урахуванням висновків суду.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 655,60грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

04.12.24