Справа № 440/12972/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/12972/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/12972/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

31.10.2024 ОСОБА_1 засобами системи "Електронний суд" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, що заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд визнати протиправною відмову відповідача здійснити виплату з 01.05.2024 перерахованої пенсії позивача у розмірі 32674,46 грн із розрахунку 83% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, зобов`язавши ГУПФ здійснити виплату перерахованої пенсії у розмірі 32 674,46 грн з розрахунку 83% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, за вирахуванням фактично виплачених сум пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 у справі №440/7578/23 здійснив перерахунок пенсії, проте обмежив розмір пенсії позивача максимальним розміром, що, на думку позивача, порушує суть гарантій щодо належного соціального захисту пенсіонера.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, посилаючись на норми статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якими передбачено обмеження максимального розміру пенсії на рівні 10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб.

Розгляд справи, відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ГУПФ, де отримує пенсію за вислугу років, призначену йому відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 у справі №440/7578/23 суд зобов`язав ГУПФ здійснити виплату нарахованої ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2023 з розрахунку 83% грошового забезпечення з урахуванням індексації, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних та додаткових заходів підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", без обмеження її максимальним розміром.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 у справі №440/6795/24 ГУПФ здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.03.2023, підсумок пенсії (з надбавками) склав 31722,28 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії - 31722,28 грн.

З матеріалів електронного кабінету Пенсійного фонду України позивач дізнався, що розмір його пенсії у підсумку становить 32 674,46 грн, тоді як до виплати підлягає сума 31722,28 грн.

На звернення позивача про виплату йому з червня 2024 року недоплачених коштів відповідач листом від 21.10.2023 повідомив про те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 у справі №440/7578/23 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2023 з розрахунку 83% грошового забезпечення з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168, без обмеження її максимальним розміром. Рішенням суду у справі №440/7578/23 не зобов`язано органи Пенсійного фонду переглядати розмір виплачуваної пенсії у подальшому. На виконання рішення судів пенсію встановлено без обмеження її максимальним розміром станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок, а саме - з 01.03.2023, що становить 31722,28 грн. Рішення суду виконано в межах покладених зобов`язань та з урахуванням Постанови №185, розмір пенсії склав 33283,92 грн, але до виплати обмежується розміром визначених станом на 01.03.2023 згідно з рішенням суду у справі №440/7578/23 та становить 31722,28 грн.

Вважаючи протиправною відмову ГУПФ здійснити виплату пенсії вже з 01.05.2024 у розмірі 32674,46 грн з розрахунку 83% грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частин 2 та 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрала чинності з 01.01.2017), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Водночас, як визначено статтею 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (з урахуванням змін, внесених законами від 24.12.2015 №911-VIII, від 06.12.2016 №1774-VIII (надалі Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (...) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...) законів України (...) "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", (...), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Законом №3668-VI частину 5 статті 43 Закону №2262-ХІІ викладено у такій редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Враховуючи обставини того, що позивач у зверненні від 09.10.2024 до ГУПФ просив виплатити йому недоплачені кошти саме з червня 2024 року, предмет спору у цій справі окреслюється саме цим періодом, а не з 01.05.2024, як про це просить позивач у позові.

Як видно з протоколу перерахунку пенсії позивача з 01.03.2024 загальний розмір нарахованої позивачу з 01.03.2024 пенсії з урахуванням індексації, доплат та підвищень склав 33283,92 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії - 31722,28 грн.

Таким чином відповідач застосував обмеження розміру пенсії, встановленого за наслідками перерахунку пенсії на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 у справі №440/7578/23. Таке обмеження пенсії вмотивоване посиланням відповідача на ст. 43 Закону №2262-ХІІ та ст. 2 Закону №3668-VI.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнано неконституційними положення ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з яким максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 2 резолютивної частини згаданого рішення Конституційного Суду зазначено, що положення ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Системний аналіз норм законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 дає суду підстави для формулювання висновку про те, що з 20.12.2016 частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром 10 прожитковими мінімумами для непрацездатної особи, є нечинною, а тому не підлягає застосуванню у спірних відносинах.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 16.04.2020 у справі №620/1285/19, від 09.02.2021 у справі №1640/2500/18.

Внесені Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18.

Крім того у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Отже, наведені вище висновки Верховного Суду мали би бути враховані пенсійним органом під час обчислення та виплати пенсії позивача з 01.03.2024, а також ураховуються судом при вирішення цієї справи.

За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром, та відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень Закону №3668-VI, суд дійшов висновку щодо протиправності дій ГУПФ в частині обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2024.

Суд також враховує ту обставину, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 у справі №440/1845/19 суд зобов`язав ГУПФ перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.01.2018 у розмірі 83% грошового забезпечення, визначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 01.01.2018.

Вказана обставина, встановлена рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 у справі №440/1845/19, яке набрало законної сили, а відтак, в силу приписів статті 78 КАС України, не підлягає повторному доказуванню.

Таким чином судовим рішенням, яке набрало законної сили, за позивачем визнано право на отримання пенсії у розмірі 83% грошового забезпечення.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне визнати протиправними дії ГУПФ щодо відмови у здійсненні виплати з 01.06.2024 пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 83% грошового забезпечення без застосування обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язати відповідача здійснити виплату з 01.06.2024 пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 83% грошового забезпечення без застосування обмеження пенсії максимальним розміром.

При цьому позов у частині вимог щодо зобов`язання здійснити виплату пенсії саме з 01.05.2024 задоволенню не підлягає, оскільки з такими вимогами ОСОБА_1 до відповідача не звертався.

Відтак заявлений позов суд задовольняє частково.

За таких обставин, згідно з приписами частини 3 статті 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути 1/2 частину судового збору, сплаченого при зверненні до суду з цим позовом, тобто 484,48 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/12972/24 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні виплати з 01.06.2024 пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 83% грошового забезпечення без застосування обмеження пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату з 01.06.2024 пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 83% грошового забезпечення без застосування обмеження пенсії максимальним розміром.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Гоголя 34, м. Полтава, 36000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун