Справа № 240/16273/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16273/24

Головуючий у 1-й інстанції: Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

03 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням III групи інвалідності;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти у місячний строк рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням його безумовного права на таку допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 21.09.2023, внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ. Після повторного огляду МСЕК йому було встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ та виникло право на отримання одноразової грошової допомоги. Однак, відповідачем протиправно відмовлено у прийняті рішення щодо отримання такої допомоги, посилаючись на те, що між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки. З такими діями відповідач не погодився, що стало підставою звернення з вказаним позовом до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Зазначає, що пунктом 4 Порядку №850 передбачено, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступенем втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням МСЕК вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Враховуючи, що з моменту первинного огляду МСЕК позивача пройшло більше 2 років, МВС України не вбачає законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги.

Вказує, що згідно Порядку №850 МВС України приймає рішення про призначення, а виплата грошової допомоги проводиться органом внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, а тому вважає, що позовна вимога зобов`язати МВС виплатити позивачу одноразову грошову допомогу є безпідставною та не підлягає задоволенню.

14 жовтня 2024 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу. У поданому відзиві позивач вказує, що з 2024 року Відповідач ухиляється від призначення позивачу одноразової грошової допомоги, вказуючи при цьому на різні недоліки, що жодним чином не впливають на ключові аспекти при встановленні виплати та порушують конституційні соціальні гарантії захисту конкретної категорії осіб. Просить відмовити Міністерству внутрішніх справ України в апеляційній скарзі та залишити в силі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року по справі № 240/16273/24 без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у період з 12.05.1997 по 31.05.2008 проходив службу в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та згідно наказу начальника УМВС України в Житомирській області від 14.07.2008 за №72 о/с звільнений за вислугою років та через хворобу за ст.64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

При повторному огляді МСЕК, яке проводилось 21.09.2023, позивачу встановлено з 15.08.2023 третю групу інвалідності та 35% втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно листа НАСК "ОРАНТА" від 26.09.2023 №0690-06-05/609 протягом 1996 - 2023 років позивач отримував виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування Міністерства внутрішніх справ України в сумі 425,00 грн. у зв`язку з втратою працездатності 5%.

З метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням з 15.08.2023 інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивач звернувся до Державної установи "Територіального медичного об`єднання МВС України по Житомирській області" із відповідною заявою про виплату вказаної допомоги.

Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Житомирській області" листом від 13.12.2023 за №3151/33/26-2023 повідомила позивача, що Департаментом пенсійних питань та соціального захисту МВС України спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства опрацьовано матеріали щодо призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок). Вказали, що при первинному огляді МСЕК позивачу встановлено 5% втрати професійної працездатності та ПАТ НАСК "Оранта" 18.07.2005 проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 425 грн. При повторному огляді МСЕК яке проводилося 21.09.2023 позивачу встановлено з 15.08.2023 третю групу інвалідності та 35% втрати професійної працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Тобто, між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки, що суперечить умовам пункту 4 Порядку. Невідповідностей надісланих матеріалів вимогам Порядку унеможливила прийняття Міністерством рішення за ними. Ураховуючи викладене, позивачу повернуті надані документи, як такі що не відповідають вимогам законодавства.

Позивач вважаючи вказані дії відповідача такими що порушують його права та інтереси, у січні місяці 2024 року звернувся з позовом до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 року, в адміністративній справі №240/664/24, зокрема, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850 і прийняти рішення, передбачене п.9 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850, з урахуванням висновків суду у даній справі.

На виконання вказаного судового рішення Міністерством юстиції України прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги. 14.08.2024 затверджено відповідний висновок.

Зі змісту листа Міністерства внутрішніх справ від 23.07.2024 за №31/6-2901-2901-2024 слідує, що при первинному огляді медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено 5% втрати професійної працездатності та ПАТ НАСК «ОРАНТА» 18.07.2005 проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 425 грн. При повторному огляді МСЕК, яке проводилось 21.09.2023 ОСОБА_1 встановлено з 15.08.2023 третю груду інвалідності та 35% втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням пов`язаним проходженням служби в органах внутрішніх справ. Тобто, між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки, що суперечить умовам п.4 Порядку. Наявність зазначених вище невідповідностей в надісланих матеріалів вимогам Порядку унеможливлює затвердження Міністерством висновку про призначення одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справі, яка розглядається, спір виник щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 15.08.2023 третю групу інвалідності та 35% втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням пов`язаним проходженням служби в органах внутрішніх справ., як колишньому працівнику ОВС відповідно до статті 23 Закону № 565-XII та Порядку №850.

Згідно з частиною 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон №565) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначають Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).

При цьому, 07.11.2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Положеннями п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", зокрема ч. 6 ст. 23 цього Закону в редакції, чинній з 12.03.2015, і відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 850 передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Оскільки положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції зберелося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

В той же час, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Як встановлено із матеріалів справи, повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено з 15.08.2023 третю групу інвалідності та 35% втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням пов`язаним проходженням служби в органах внутрішніх справ, а первинно ступінь втрати працездатності позивачу встановлено 5 % втрати працездатності та ПАТ НАСК "Оранта" 18.07.2005 року проведено виплату страхового відшковування, оскільки між цими подіями минуло понад два роки, то колегія суддів дійшла висновку про те, що відмова відповідача ґрунтується на нормах законодавства.

Вказане узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, висловленою у постанові від 24 травня 2023 року (справа №340/4643/20) та постанові від 15.01.2024 (справа № 240/4317/23).

Також колегія суддів зазначає, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 22.10.2020 у справі № 711/1837/18 відступила від висновку, викладеного вперше у постанові від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16 та інших постановах, у яких містися висновок про те, що пункт 4 Порядку № 850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом №580-VII, не було передбачено права працівника ОВС на виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Лише положення Порядку №850 передбачають таку можливість, проте положення пункту 4 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності, з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.