Справа № 120/12717/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

03 грудня 2024 р. Справа № 120/12717/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши заяву про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.12.2023, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 обчислити та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 10.03.2022 по 18.07.2023, одноразову допомогу при звільненні, допомогу на оздоровлення та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за період з 10.03.2022 по 18.07.2023 з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та встановленого станом на 01 січня 2023 Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" відповідно.

04.09.2024 позивач подав до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.12.2023, оскільки станом на момент звернення до суду вказане рішення залишається невиконаним.

Ухвалою від 10.09.2024 постановлено розгляд заяви ОСОБА_1 здійснювати в порядку письмового провадження. Установлено відповідачу строк для подання відзиву на заяву про встановлення судового контролю.

16.09.2024 відповідач подав відзив, у якому зазначає, що фінансування військових частин по виконанню рішень суду здійснюється за певним алгоритмом, який включає в себе обов`язкову наявність дозволу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України на його виконання.

Військовою частиною НОМЕР_1 для отримання зазначеного погодження, 03.06.2024 направлено клопотання на адресу фінансово - економічного управління Командування ПС ЗСУ. Рішенням Командувача ПС ЗСУ, що надійшло до військової частини 21.06.2024 командирам військових частин надано вказівку щодо включення потреби в коштах на виконання рішень судів що погоджено у заявку на виплату грошового забезпечення.

Основні заявки на фінансування грошового забезпечення надаються військовими частинами до 08 числа кожного місяця відповідно до вимог НМОУ №260.

Відповідач зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування на користь позивача грошового забезпечення за період з 10.03.2022 по 18.07.2023, одноразової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за період з 10.03.2022 по 18.07.2023 з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та встановленого станом на 01 січня 2023 Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" відповідно у розмірі 151156,60 грн і 04.07.2024 надіслано заявку на фінансування на адресу фінансово-економічного управління Командування ПС ЗСУ.

Станом на 13.09.2024 фінансування замовлених коштів не здійснено, кошти на рахунку військової частини НОМЕР_1 для виконання рішення суду по адміністративній справі № 120/12717/23 відсутні.

Підсумовуючи, відповідач зазначив, що військова частина НОМЕР_1 забезпечила здійснення всіх залежних від неї заходів для виконання вищезазначеного рішення суду і очікує надходження коштів, після чого буде здійснений розрахунок у повному обсязі.

17.09.2024 позивач подав відповідь на відзив, у якій вказав, що до відзиву відповідачем не надано доказів які б підтвердили вказані твердження відповідача, а саме: клопотання від 03.06.2024, рішення від 21.06.2024, докази нарахування коштів на виконання рішення суду по справі 120/12717/23, заявку військової частини від 04.07.2024, що надіслана на адресу фінансово-економічного управління Командування ПС ЗСУ, тому просить суд встановити новий строк подання звіту або накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, оцінивши наведені позивачем та відповідачем мотиви, доходить висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду з огляду на таке.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Згідно ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм можна зробити висновок, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

В той же час, такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі не подання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17 зазначила, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Як слідує із поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення судового контролю, 30.04.2024 він звернувся до відповідача із заявою про добровільне виконання рішення суду від 28.12.2023, однак відповіді відповідач не надав.

Разом з цим, у своєму відзиві від 16.09.2024 відповідач зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 для отримання погодження Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України на виконання рішення 03.06.2024 направлено клопотання на адресу фінансово - економічного управління Командування ПС ЗСУ. Рішенням Командувача ПС ЗСУ, що надійшло до військової частини 21.06.2024 командирам військових частин надано вказівку щодо включення потреби в коштах на виконання рішень судів що погоджено у заявку на виплату грошового забезпечення.

Відповідач зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування на користь позивача грошового забезпечення за період з 10.03.2022 по 18.07.2023, одноразової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за період з 10.03.2022 по 18.07.2023 з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та встановленого станом на 01 січня 2023 Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" відповідно у розмірі 151156,60 грн і 04.07.2024 надіслано заявку на фінансування на адресу фінансово-економічного управління Командування ПС ЗСУ.

Станом на 13.09.2024 фінансування замовлених коштів не здійснено, кошти на рахунку військової частини НОМЕР_1 для виконання рішення суду по адміністративній справі № 120/12717/23 відсутні.

Суд зауважує, що в підтвердження зазначеному, відповідач не надав докази, які б підтверджували вказані твердження.

Відтак, суд вважає, що відповідачем не доведено вжитих достатніх та вичерпних заходів з метою виконання рішення суду, а здійснення нарахування грошового забезпечення не свідчить про повне його виконання.

Отже, згідно з матеріалами справи, судове рішення є невиконаним, а надані відповідачем пояснення не містять повних даних виконання судового рішення.

За встановлених обставин, на виконання ч. 2 ст. 382 КАС України, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для встановлення відповідачу місячного строку з дня отримання цієї ухвали для подання звіту про виконання рішення суду.

При цьому, як зазначено у ч. 2, 4 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Виходячи із вищевикладеного суд зауважує, що питання про накладення штрафу на керівника відповідача, вирішується за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в адміністративній справі № 120/12717/23.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 у місячний строк з дня отримання цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.12.2023 в адміністративній справі № 120/12717/23.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати до суду протягом місячного строку з дати отримання цієї ухвали відомості щодо керівника, а саме прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний код та службову адресу начальника або відомості про особу, яка виконує його обов`язки на дату подання звіту.

Проінформувати військову частину НОМЕР_1 , що невиконання чи неналежне виконання вимог цієї ухвали суду може бути підставою для застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу, на підставі ст. 149 КАС України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна