Справа № 826/14866/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Чудак О.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Справа № 826/14866/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представника Позивача Дубчак Л.С.,

представника Відповідача Ковальчука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року в справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС в м. Києві,

як відокремленого підрозділу ДПС України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України (далі - Відповідач) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення:

- від 27.04.2018 №0-2658 про нарахування 575,62 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік;

- від 27.04.2018 №0-2658 про нарахування 5539,84 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік;

- від 27.04.2018 №0-2658 про нарахування 1832,96 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік;

- від 03.05.2018 №0-2658 про нарахування 7452 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік;

- від 21.06.2018 №0-2658 про нарахування 986,65 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік;

- від 21.06.2018 №0-2658 про нарахування 247,87 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік;

- від 21.06.2018 №0-2658 про нарахування 2981,99 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік;

- від 21.06.2018 №0-2658 про нарахування 456,12 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік;

- від 27.06.2018 №0-2658 про нарахування 41314,88 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік;

- від 27.06.2018 №0109434/1-1310-2658 про нарахування 33782 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік;

- від 27.06.2018 №0-2658 про нарахування 794,40 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.

В обґрунтування заявлених вимог, Позивач зазначав, що Відповідач порушив встановлену процедуру винесення спірних податкових повідомлень-рішень, адже такі рішення направлені Позивачу поза межами встановлених законом строків.

Також ОСОБА_1 стверджував, що закон не дозволяє і не визначає процедури відкликання податкових повідомлень-рішень органом, який їх виніс. Тому, таке відкликання і винесення нових податкових повідомлень-рішень є незаконним.

Крім того, Позивач зазначав, що рішення місцевих рад, на підставі яких відповідач нарахував податок не нерухомість не набрали чинності, оскільки такі рішення не були опубліковані належним чином, в друкованих ЗМІ.

ОСОБА_1 також стверджував, що сума грошового зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 27.06.2018 №0-2658 та від 27.06.2018 №0109434/1-1310-2658 перевищує максимальні ставки, встановлені Податковим кодексом України, а нарахування додаткових 25000 грн є дискримінаційним.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що порушення строків направлення спірних податкових повідомлень-рішень жодним чином не вплинуло на зміст таких рішень та не порушило права Позивача, а тому таке порушення не може слугувати самостійною підставою для скасування спірних рішень.

Крім того, суд зазначив, що контролюючий орган має право скасувати прийняте ним податкове повідомлення-рішення, яке з дати такого скасування вважається відкликаним.

Також суд першої інстанції відзначив, що станом на 2016 та на 2017 роки Позивач був власником різних об`єктів нерухомості, загальна площа яких кожного року перевищувала 900 кв.м., а тому Відповідач при визначенні суми податкового зобов`язання Позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, правомірно не застосовував пільгу щодо визначення бази оподаткування .

Окрім того, суд також зазначив, що оскільки загальна площа будинку Позивача перевищує 500 кв.м., наявні підстави для застосування підпункту «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України та збільшення на 25 000 грн суми податку, розрахованої згідно підпункту «а» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України.

Щодо опублікування рішення місцевої ради, суд першої інстанції, враховуючи правову позицію Верховного Суду, зауважив, що до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 -2017 роки не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України щодо їх опублікування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою позовні вимоги - задовольнити, зазначаючи доводи, аналогічні тим, які вже були викладені ним у позовній заяві.

Апелянт також стверджує, що ані йому, ані до суду першої інстанції не були надані рішення про скасування податкових повідомлень рішень(далі - ППР), а тому контролюючим органом було порушено порядок їх відкликання. Окрім того, зазначає, що у Відповідача взагалі були відсутні правові підстави визнавати ППР відкликаними, оскільки ОСОБА_1 із такою письмовою заявою до контролюючого органу не звертався.

Також Апелянт наполягає на тому, що прикінцевими та/або перехідними положеннями закону №1791-VIII, не вносяться зміни безпосередньо до норм ПК України. Окрім того, ОСОБА_1 стверджує, що положення прикінцевих та/або перехідних положень суперечать Конституції України.

Окрім того, Апелянт зазначає, що донарахування йому спірного податку в розмірі 25000,00 грн є протиправним за будь-яких обставин, оскільки не відповідає принципу стабільності податкового законодавства.

Також, ОСОБА_1 стверджує, що Відповідачем не було доведено, що Ворзельською селищною радою було прийняте відповідне рішення про встановлення податку в розмірі 25000,00 грн на 2017 рік із дотриманням норм податкового законодавства.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 та від 18.09.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у кому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на правильності висновків суду першої інстанції та безпідставності доводів апеляційної скарги та зазначаючи, що спірні ППР прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

6. Відповідачем подано додаткові пояснення у справі, зокрема щодо порядку скасування та відкликання податкових повідомлень-рішень.

Також, контролюючий орган зазначив, що Відповідач листом від 05.07.2018 № 32354/Ш/26-15-13-10-22 проінформував Позивача, що при проведенні аналізу сформованих та направлених податкових повідомлень-рішень за 2016-2017 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та виявлення технічної помилки, а тому податкові повідомлення - рішення від 27.04.2018 № 0-2658, № 0-2658, від 21.06.2018 № 0-2658 вважаються відкликаними.

7. Відповідачем також подано додаткові пояснення у справі у яких він зазначив про підстави та порядок скасування (відкликання) податкових повідомлень-рішень, зокрема у випадку, коли контролюючий орган зменшує суму грошового зобов`язання.

8. Від Апелянта також надійшли додаткові пояснення у справі у яких він зазначає контраргументи на доводи Відповідача щодо про відкликання податкових повідомлень-рішень, а також повторно зазначає обставини, які вже були викладені ним раніше у позовній заяві та апеляційній скарзі.

9. У судовому засіданні представниця Апелянта підтримала правову позицію, викладену письмово та надала додаткові пояснення щодо підстав апеляційного оскарження. Зокрема наполягала на тому, що рішення про скасування податкових повідомлень рішень контролюючим органом не приймалися. Представниця Апелянта просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Представник Відповідача у судовому засіданні наполягав на правовій позиції викладеній письмово у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях у справі. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

10. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині з наступних підстав.

11. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у 2016, 2017 роках році був власником:

- нежитлової будівлі загальною площею 3105 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку загальною площею 637,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житлового будинку загальною площею 216,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ;

- житлового будинку загальною площею 71,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ;

- 1/3 квартири загальною площею 99,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ;

- домоволодіння загальною площею 119,92 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 .

27.04.2018 Головним управлінням ДФС у місті Києві винесені податкові повідомлення-рішення:

- №0-2658 про нарахування ОСОБА_1 575,62 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік як власнику домоволодіння загальною площею 119,92 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 ;

- №0-2658 про нарахування ОСОБА_1 5539,84 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік як власнику житлового будинку загальною площею 216,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ;

- №0-2658 про нарахування ОСОБА_1 1832,96 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік як власнику житлового будинку загальною площею 71,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 .

03.05.2018 Головним управлінням ДФС у місті Києві винесено податкове повідомлення-рішення №0-2658 про нарахування ОСОБА_1 7452 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, як власнику нежитлової будівлі загальною площею 3105 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

21.06.2018 Головним управлінням ДФС у місті Києві винесені податкові повідомлення-рішення:

- №0-2658 про нарахування ОСОБА_1 986,65 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік як власнику житлового будинку загальною площею 71,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ;

- №0-2658 про нарахування ОСОБА_1 247,87 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік як власнику домоволодіння загальною площею 119,92 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 ;

- №0-2658 про нарахування ОСОБА_1 2981,99 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік як власнику житлового будинку загальною площею 216,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ;

- №0-2658 про нарахування ОСОБА_1 456,12 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік як власнику 1/3 квартири загальною площею 99,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 .

27.06.2018 Головним управлінням ДФС у місті Києві відкликано податкові повідомлення-рішення від 27.04.2-1310-2658, від 27.04.2-1310-2658, від 21.06.2018 №0-2658 та винесено податкові повідомлення-рішення:

- №0-2658 про нарахування ОСОБА_1 41314,88 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік як власнику житлового будинку загальною площею 637,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- №0109434/1-1310-2658 про нарахування ОСОБА_1 33782 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік як власнику житлового будинку загальною площею 637,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- №0-2658 про нарахування ОСОБА_1 794,40 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік як власнику 1/3 квартири загальною площею 99,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 оскаржив вказані рішення в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДФС України, однак, рішенням ДФС України від 09.08.2018 №11824/Ш/99-99-11-02-01-14 відмовлено у задоволенні скарги позивача, а спірні рішення залишено без змін.

12. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204 №1204 (далі -Порядок №1204).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Так, згідно підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, тобто, незалежно від дати винесення рішення право на його оскарження та обов`язок зі сплати податку виникає лише після отримання рішення.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" від 07.12.2017 №2245-VIII пункту 266.10 доповнено підпунктом 266.10.2 такого змісту: уразі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За положеннями підпунктів 266.3.1-266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Підпункт 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України передбачає, що пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: 60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; 60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; 60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; 60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; 60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно з пунктом 55.1 статті 55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Висновки суду апеляційної інстанції.

13. Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє стверджувати, що контролюючий орган зобов`язаний нарахувати платнику податків податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відповідний рік та надіслати (вручити) таке податкове повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Невиконання контролюючим органом такого обов`язку звільняє платника податків від відповідальності за несвоєчасність сплати податкового зобов`язання, проте не звільняє від обов`язку сплати такого податку за наявності відповідних правових підстав.

14. Колегія суддів зазначає, що пропуск податковим органом встановленого підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України строку надсилання податкового повідомлення-рішення до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), не може бути самостійною підставою для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення, оскільки строк надсилання податкового повідомлення-рішення, встановлений підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, не є строком, що зумовлює припинення податкового обов`язку або звільнення від його виконання.

15. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до підпункту 266.10.3. пункту 266.10 статті 266 ПК України, тобто в межах строків, визначених пунктом 102.1статті 102 вказаного Кодексу.

16. З огляду на викладене вище, судова колегія вважає необґрунтованим та не приймає до уваги доводи Апелянта про відсутність у контролюючого органу повноважень надсилати податкові повідомлення-рішення після 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) та порушення ним принципу правової визначеності.

17. Аналізуючи доводи апеляційної скарги про порушення Відповідачем норм законодавства в частині відкликання податкового повідомлення-рішення від 27.04.2018 №0-2658 та прийняття нового податкового повідомлення-рішення від 27.06.2018 № 0-2658 колегія суддів зазначає наступне.

18. Так, Апелянт наполягає на тому, що податковий орган може скасувати та відкликати податкове повідомлення-рішення лише за наявності відповідного звернення платника податків.

19. Однак, колегія суддів не приймає такі доводи до уваги як такі, що засновані на помилковому тлумаченні законодавства України. Позаяк, загальними положеннями ПК України та Порядком №1204 передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. При цьому, вказівка на обов?язкове попереднє здійснення процедури адміністративного оскарження ППР відсутня.

20. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з листа ГУ ДФС у м. Києві №32354/Ш/26-15-13-10-22 від 05.07.2018, Відповідачем було зменшено розмір податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 27.04.2018 №0-2658, а тому, відповідно до положень ст. 60 ПК України, зазначена ППР вважається відкликаною з дня отримання Позивачем податкового повідомлення-рішення від 27.06.2018 № 0-2658.

21. Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючий орган має право відкликати (скасувати) податкове повідомлення рішення.

22. Водночас, суд апеляційної інстанції відзначає, що у податкових повідомленнях-рішеннях від 27.06.2018 №0-2658 та від 27.06.2018 №0109434/1-1310-2658 не було зменшено розмір податкового зобов`язання, а тому посилання контролюючого органу не пп.60.1.3 п.60.1 ст.60 ПК України у цій частині є необґрунтованим. При цьому, рішення про скасування податкових повідомлень- рішень від 27.04.2018 №0-2658 та від 21.06.2018 №0-2658 у матеріалах справи також відсутнє.

23. Твердження Відповідача про те, що вказані ППР були відкликані (скасовані) у відповідності до положень пп.266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України, колегія суддів також вважає необґрунтованим, оскільки положення зазначеної статті підлягають застосуванню лише за умови, якщо платник податку звернувся з письмовою заявою до контролюючого органу для проведення звірки даних.

Втім, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано Відповідачем, з відповідною заявою ОСОБА_1 не звертався.

24. Отже, оскільки податкові повідомлення-рішення від 27.04.2018 №0-2658 та від 21.06.2018 №0-2658 не є скасованими та відкликаними у встановленому ПК України порядку, у контролюючого органу відсутні правові підстави складати та направляти спірні ППР від 27.06.2018 №0-2658, №0109434/1-1310-2658.

25. Разом з тим, доводи ОСОБА_1 щодо протиправності відкликаних ППР, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані обтавини не належать безпосередньо до предмету розгляду у цій справі.

26. Переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів Апелянта про порушення порядку оприлюднення рішень про встановлення місцевих податків, судова колегія зазначає наступне.

27.Так, питання оприлюднення рішення місцевої ради про встановлення місцевих податків (зборів) вже неодноразово вирішувалося Верховним Судом.

Зокрема, у постанові від 10 грудня 2021 року у справі №0940/2301/18 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду зробив висновок, що рішення органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке приймається на підставі, за правилами й на виконання відповідних приписів ПК України та оприлюднюється у встановленому цим Кодексом порядку. Вказані рішення не належать до регуляторних актів у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», у зв`язку з чим дія цього Закону не поширюється на такі рішення. У цій постанові також зазначено, що як у ПК України, так і в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», або будь-якому іншому акті законодавства немає норм, якими б був визначений спосіб оприлюднення рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та зборів, не встановлено обов`язок опубліковувати ці рішення у офіційних друкованих виданнях та/або у друкованих засобах масової інформації відповідних рад, у місцевих друкованих засобах масової інформації.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2023 року у справі №814/1865/17.

28. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 7 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VІІІ (далі - Закон №909-VІІІ), який набув чинності з 01 січня 2016 року, рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2016 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2016 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Пунктом 4 Прикінцевих положень вказаного Закону установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 72 Закону №909-VІІІ змінено також правове регулювання у статті 266 Податкового кодексу України, зокрема зміни стосувались об`єктів, які не підлягають оподаткуванню цим податком (підпункт 266.2.2), порядку встановлення пільг (підпункт 266.4.2), ставки податку (підпункт 266.5.1), обчислення суми податку (266.7.2), порядку сплати податку (підпункт 266.5.9).

Також, частиною третьою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII та частиною четвертою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році від 20.12.2016 №1791-VIII встановлено, що у 2017 році в частині плати за землю вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 ПК України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" не поширюються на рішення органів місцевого самоврядування, які прийняті на виконання цього Закону.

29. З огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень, контролюючий орган, як суб`єкт виконавчої влади, застосував чинні рішення органів місцевого самоврядування, зокрема рішення Ворзельської селищної ради від 15.01.2016 №40-6-VІІ, від 12.12.2016 №230-17- VІІ; рішення Пилипецької сільської ради від 25.12.2016 № 7; рішення Синицької сільської ради від 09.06.2015 №182-44УІ, від 15.01.2016 №32-05 VІІ, від 11.04.2016 №43-07- VІІ та ін, які в свою чергу прийняті на виконання вказаних вище положень законодавства, норми якого були чинними, не визнані неконституційними.

30. При цьому, колегія суддів відзначає, що предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення Відповідача, прийняті ним на виконання своїх функцій шляхом реалізації повноважень, передбачених підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 та підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України щодо визначення податкового зобов`язання. Правомірність рішення органу місцевого самоврядування не є предметом оскарження в цій справі, повноваження міських (селищних, сільських) рад в частині встановлення місцевих податків і зборів хоча і визначені в тому числі Податковим кодексом України, проте є виключною «правовстановлюючою» компетенцією цих органів, правомірність реалізації якої не має перевірятися в межах цієї справи.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним судом, зокрема у постановах від 15.05.2019 у справі №825/1496/17, від 09.07.2019 у справі №766/10437/17, від 30 травня 2022 року у справі № 807/1293/17.

31. В межах спірних правовідносин прийняті органами місцевого самоврядування рішення, є нормативно-правовими актами, приписи яких зокрема змінюють для Позивача права та обов`язки. Такі рішення не скасовано в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковими як для Позивача, так і для Відповідача у справі.

32. Разом з тим, Апелянт у своїй скарзі зазначає про порушення податковим органом положень підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України - принципу стабільності податкового законодавства. Однак, колегія суддів зазначає, що цей принцип скерований органам законодавчої влади, а у випадку передбаченому пунктом 4.4 статті 4 Кодексу - органам місцевого самоврядування, з метою дотримання певного порядку внесення змін до будь-яких елементів податків.

33. Колегія суддів відзначає, що встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, яким є Відповідач у справі, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та обов`язковими.

34. В межах даних правовідносин не було свавілля з боку Відповідача, яким би було завдано Позивачу індивідуального та надмірного тягара, оскільки дії податкового органу щодо прийняття податкових повідомлень-рішень відповідають прийнятому органом місцевого самоврядування рішенню по встановленню певних правил, а також дотримано баланс публічних та приватних інтересів, з врахуванням майнового стану та рівня доходів фізичної особи, що запроваджено нормою підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України.

35. Більш того, як вбачається з матеріалів справи, у 2016-2017 роках у власності ОСОБА_1 перебував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . загальною площею 637,3 кв.м., тобто більш, ніж 500 кв.м.

36. Так, відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

37. Положення такого ж змісту закріплено у рішеннях Ворзельської селищної ради від 15.01.2016 №40-6-VІІ та від 12.12.2016 №230-17- VІІ.

38. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність збільшення на 25 000 грн суми податку, розрахованої згідно підпункту «а» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України.

39. Аналізуючи всі доводи Апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

40. Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду і апелянт не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

41. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

42. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року - в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.06.2018 №0-2658 та від 27.06.2018 №0109434/1-1310-2658 - скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України у цій частині - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.06.2018 №0-2658 та від 27.06.2018 №0109434/1-1310-2658.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року в іншій частині позовних вимог - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 грудня 2024 р.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев