Справа № 380/14905/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 рокусправа № 380/14905/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Качур Р.П. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі відповідач, ГУ НП у Львівській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати, з часу видачі наказ начальника ГУНП у Львівській області від 08.07.2024 № 382 о/с, в цілому, зокрема: щодо скасування наказу ГУНП у Львівській області від 21.03.2024 № 159 о/с в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Львівській області, з 18 листопада 2023 року; щодо скасування наказу ГУНП у Львівській області від 13.06.2024 № 324 о/с в частині переміщення капітана поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора відділення планування спеціальних операцій батальйону поліції особливого призначення "Корпус оперативно-раптової дії" (стрілецький) ГУНП у Львівській області; в частині оскаржуваного наказу, яким вважати капітана поліції ОСОБА_1 звільненим зі служби в поліції наказом ГУНП у Львівській області від 17.11.2023 № 517 о/с, з вислугою років 20 років 06 місяців 12 днів;

- поновити позивача з 09.07.2024 на службі в поліції на посаді інспектора відділення планування спеціальних операцій батальйону поліції особливого призначення "Корпус оперативно-раптової дії" (стрілецький) ГУНП у Львівській області;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

У разі задоволення позову рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу (за 1 місяць) допустити до негайного виконання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 22.12.2020 позивача звільнено зі служби в Національній поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення. Застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з Національної поліції ОСОБА_1 оскаржив до суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 у справі № 380/27835/23, серед іншого ухвалено визнати протиправним і скасувати наказ ГУНП у Львівській області від 17.11.2023 № 517 о/с «Про особовий склад в частині звільнення позивача, відповідно до Закону України «Про національну поліцію» зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби та поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Львівській області з 18.11.2023. Відповідач зазначене рішення суду виконав, наказом № 159 о/с від 21.03.2021 поновив ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління розшуку ГУНП у Львівській області. Вказав, що Наказом ГУНП у Львівській області № 324 о/с від 13.06.2024 відповідно до пункту 4, пункту 3, частини 1 статті 65 Закону України «Про національну поліцію» позивача переміщено на посаду інспектора відділення планування спеціальних операцій батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» ГУНП у Львівській області, звільнивши його з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління у справах карного розшуку ГУНП у Львівській області з 14.06.2024. Оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 у справі № 380/27835/23 скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024, то відповідач наказом від 08.07.2024 № 159 о/с звільнив позивача з посади, на яку його було переміщено відповідно до наказу від 13.06.2024 № 324 о/с. Відповідач, як вважає позивач, діяв без належних правових підстав, звільнивши його з роботи, тому вважає, що оскаржуваний наказ слід скасувати як протиправний та поновити його на роботі на посаді, на котру його було переміщено у червні 2024. Просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та зазначив, що позивач був звільнений з посади правомірно, оскільки підставою такого звільнення стало судове рішення, яким було скасоване рішення суду першої інстанції про поновлення на посаді, і яке є обов`язковим до виконання. Відповідач вважає, що рішення суду апеляційної інстанції є правоприпиняючим юридичним фактом, із настанням якого трудові відносини, що виникли між сторонами на підставі судового рішення, яке скасоване.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , прийнятий на службу в Національну поліцію 07.11.2015.

17.11.2023 позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.

Застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з Національної поліції ОСОБА_1 оскаржив до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 у справі № 380/27835/23 ухвалено позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування наказу задовольнити повністю; визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.11.2023 № 3940 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 17.11.2023 № 517 о/с Про особовий склад в частині звільнення ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Львівській області з 18.11.2023; стягнено з Головного управління Національної поліції на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18.11.2023 по 12.03.2024 103385 грн.; рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Львівській області та стягнення на його користь середнього заробітку за один місяць в розмірі 27419,53 грн допустити до негайного виконання.

Зазначене рішення суду відповідач, Головне управління Національної поліції у Львівській області, виконав, зокрема видав наказ від 21.03.2024 № 159 о/с Про особовий склад про поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді, з якої його було звільнено, з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Львівській області.

Наказом ГУНП у Львівській області від 13.06.2024 № 324 о/с відповідно до підпункту 4 пункту 3 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора відділення планування спеціальних операцій батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» ГУНП у Львівській області, звільнивши його з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Львівській області з 14.06.2024, встановивши посадовий оклад 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 відсотків.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі № 380/27835/23 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задоволено.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 у справі № 380/27835/23 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовлено.

08.07.2024 відповідач видав наказ № 382 о/с Про особовий склад, відповідно до якого на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі № 380/27835/23 скасував наказ ГУНП у Львівській області від 21.03.2024 № 159 о/с в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Львівській області з 18.11.2023; скасувати наказ ГУНП у Львівській області від 13.06.2024 № 324 о/с в частині переміщення капітана поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора відділення планування спеціальних операцій батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, оскільки переміщення ОСОБА_1 перебувало у причинно-наслідковому зв`язку з негайним виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 у справі № 380/27835/23, яке втратило свою силу. Цим наказом наказано вважати капітана поліції ОСОБА_1 звільненим зі служби в поліції наказом ГУНП у Львівській області від 17.11.2023 № 517 о/с з вислугою років 20 років 06 місяців 12 днів.

Позивач вважає зазначений наказ протиправним, таким, що порушує його права у сфері проходження публічної служби, що спонукало його звернутися до суду з позовом.

При вирішення спору суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України віднесено до судових рішень, які виконуються негайно.

Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно та негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде таке рішення суду в подальшому оскаржуватися.

Суд зазначає, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

Отже, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника є юридичним фактом, із настанням якого у працівника виникає право на відновлення його трудових правовідносин із роботодавцем, а роботодавець, у свою чергу зобов`язаний прийняти на виконання рішення суду про поновлення на роботі, яке у цій частині підлягає негайному виконанню відповідний наказ та внести запис у трудову книжку працівника.

Так, негайне виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 у справі № 380/27835/23 реалізовано відповідачем шляхом видачі наказу 159 о/с від 21.03.2024 Про особовий склад про поновлення позивача на займаній посаді з 18.11.2023.

Ключовим у розглядуваному випадку для вирішення спору є відповідь на питання про правові наслідки скасування судового рішення по справі № 380/27835/23 про поновлення позивача на посаді.

Верховний Суд у постановах від 12.08.2021 по справі № 2а-8044/09/1370, від 31.10.2023 по справі № 460/10065/21 зазначив, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, отже, якщо суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції і визнав звільнення працівника правомірним, рішення про поновлення на роботі втрачає свою силу, а працівник вважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення. В силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, вказаний висновок Верховного Суду враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Таким чином, суд вважає, що рішення суду апеляційної інстанції у спорі який виник, є правоскасувальним (правоприпиняючим) юридичним фактом, із настанням якого трудові правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі судового рішення, яке скасовано апеляційним судом, припинилися.

Враховуючи обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, а саме постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі № 380/27835/23, у Головного управління Національної поліції відсутні законні підстави для невиконання остаточного судового рішення, що в спірному випадку має наслідком скасування наказу, яким поновлено позивача на посаді (на підставі рішення, яке скасовано судом апеляційної інстанції).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки, суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та визнав звільнення працівника правомірним, то наказ про поновлення на роботі втрачає свою силу, а позивач вважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено судом, аналізуючи відповідні доводи позивача.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Враховуючи наведене та висновок суду про те, що після судового рішення, яке набрало законної сили, а саме постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі № 380/27835/23 скасування відповідачем наказу про поновлення позивача на посаді є правомірним, а позивач вважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення, суд вважає, що такий факт не породжує жодних правових підстав для продовження позивачем проходження служби в поліції, зокрема і переведення на іншу посаду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то, в силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

2. Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур