Справа № 380/7818/24
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7818/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі періоду навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, з 31.07.2001 до 30.07.2005 та внесення, у зв`язку з цим, відповідних змін до послужного списку облікової справи офіцера запасу ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі період навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, з 31.07.2001 до 30.07.2005;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до послужного списку особової справи офіцера запасу ОСОБА_1 запис про проходження військової служби у період навчання з 31.07.2001 до 30.07.2005 на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 - підполковник юстиції запасу перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що ознайомившись із розрахунком вислуги років військової служби ОСОБА_1 встановлено, що до його вислуги років військової служби не зараховано період навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 31.07.2001 до 30.07.2005. У зв`язку з чим, 14.03.2024 позивач звернувся із заявою до відповідача щодо внесення до послужного списку особової справи запису про проходження військової служби у період навчання з 31.07.2001 до 30.07.2005 на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого. Однак, 22.03.2024 відповідач відмовив у задоволенні вищевказаної заяви мотивуючи тим, що він не є суб`єктом, уповноваженим на зарахування періоду навчання до вислуги років, тому не може внести зміни до мого послужного списку.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 16.04.2024 вказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 23.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає таке.

З метою внесення змін до послужного списку позивач звернувся із заявою від 14.03.2024 до відповідача, на яку отримав відповідь від 22.03.2024 № 221юс.

Оскільки позивач звернувся до суду з цією позовною заявою 11.04.2024, тобто у місячний строк, адміністративний позов, вважається таким, що поданий в межах строків звернення до адміністративного суду.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити, і зазначає, що ключовим в даному випадку є питання щодо того чи було зараховано позивача на денну форму навчання військово-юридичного факультету № 6 у якості саме курсанта. Оскільки початком проходження військової служби вважається, у тому числі, день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу, як наслідок, день зарахування на навчання студентом вищого військового навчального закладу не є початком проходження військової служби. Відповідно до абз. 5 ч. 3 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ (в редакції чинній в момент навчання позивача) до видів військової служби відноситься, зокрема військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу. Перелік видів військової служби, визначений у вказаній нормі, був вичерпним. Навчання студентів вищих військових навчальних закладів до такого переліку не входило. День зарахування на навчання студентом вищого військового навчального закладу не є в розумінні приписів ст. 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби.

Звертає увагу на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не є належним відповідачем в даній справі. Вказує, що пунктом 2.12. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530 визначено, ким здійснюється обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій. ІНФОРМАЦІЯ_4 не є суб`єктом, уповноваженим на зарахування періоду навчання до вислуги років позивача.

Представником позивача в спростування заперечень відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву, подано до суду відповідь на відзив, у якій вказує, що позивач в установленому порядку зарахований до військового навчального підрозділу вищого навчального закладу і не мав військового звання офіцерського складу, тому початком проходження ним військової служби у Збройних Силах України має бути день зарахування за денною формою навчання на військово-юридичний факультет Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, тобто 31.07.2001. Отже, в період з 31.07.2001 по 30.07.2005 позивач навчався у військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу, тому має право на зарахування спірного періоду до строку безперервної військової служби.

Також зазначає, що враховуючи звільнення позивача у вересні 2020 року з військової служби та направлення його особової справи до відповідача, припинення діяльності військової прокуратури та відсутності у Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Західного регіону посад військовослужбовців після реформування органів прокуратури, унеможливлено внесення змін до послужного списку будь-яким іншим органом, аніж відповідачем, в якого зберігається особова справа, що містить оригінал послужного списку. Отже, належним відповідачем у даній справі є ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому твердження представника відповідача про те, що вказаний орган не є належним відповідачем у даній справі не заслуговують уваги.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом ТВО начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого від 31.07.2001 № 215-С згідно з рішенням приймальної комісії від 26.07.2001 зараховано студентом Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури та денних факультетів військово-юридичного факультету № 6 ОСОБА_1 .

Згідно з витягу з наказу ТВО начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого від 24.06.2006 № 276-С на підставі рішення Державної екзаменаційної комісії № 17 студенту денного військово-юридичного факультету № 6 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію юриста-спеціаліста з врученням диплому з відзнакою та відраховано з академії у зв`язку з закінченням навчання з 30.06.2006.

Відповідно до витягу з наказу начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого від 26.06.2006 № 66 (по стройовій частині) офіцера, ОСОБА_1 , задовольнити всіма належними видами забезпечення згідно існуючих норм. Згідно наказу Міністра оборони України від 26 червня 2006 року № 337 відрядити із залишенням на військовій службі до Генеральної прокуратури України, м. Київ з терміном прибуття 27 липня 2006 року та виключити зі списків особового складу факультету з 26 липня 2006 року.

Згідно з наказу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері західного регіону від 21.09.2020 № 701 виключено з 21 вересня 2020 року підполковника юстиції ОСОБА_1 із списків особового складу військової прокуратурі Західного регіону України, всіх видів забезпечення, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а станом здоров`я) та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 , без права носіння військової форми одягу.

Згідно з довідкою виданою Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону від 17.04.2024 № 47 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з березня 2023 року по теперішній час працює у Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Західного регіону (м. Львів, вул. Клепарівська, 20) та обіймає посаду начальника відділу представництва інтересів держави в суді.

ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою від 14.03.2024, у якій просив внести до послужного списку особової справи офіцеру запасу ОСОБА_1 запис про проходження військової служби у період навчання з 31.07.2001 до 30.07.2005 на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Я. Мудрого.

Листом від 22.03.2024 № 221юс відповідач повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не є суб`єктом, уповноваженим на зарахування періоду навчання до вислуги років, тому не може внести зміни до послужного списку ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII (в редакції чинній на момент зарахування позивача на денну форму навчання), військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 3 ст. 2 Закону № 2232-XII в якості виду військової служби було визначено, серед інших, військову службу (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу.

Між тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначає, що він не має права на зарахування періоду навчання до вислуги років позивача.

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 № 1294/26071, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення № 530).

Цим Положенням визначається порядок:

- обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (зі змінами);

- оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення та перерахунку пенсій за вислугу років, по інвалідності та в разі втрати годувальника відповідно до Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (зі змінами) та постанови правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402;

Згідно з пунктом 2.12 Положення № 530 обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється:

Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України за поданням відповідних підрозділів персоналу - особам офіцерського складу, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, у Генеральному штабі Збройних Сил України та військових частинах, військових навчальних закладах, установах і організаціях, органах військового управління, які їм безпосередньо підпорядковані, у командуваннях видів Збройних Сил України;

фінансово-економічними управліннями командувань видів Збройних Сил України за поданням відповідних підрозділів персоналу - особам офіцерського складу, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу управлінь (відділів) оперативних (повітряних) командувань, з`єднань і військових частин, що належать до їх складу, а також офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу військових частин, підпорядкованих Міністерству оборони України, що займають посади, призначення на які здійснюються наказами командувачів військ оперативних командувань, командирів повітряних командувань (по особовому складу), їм відповідних і нижче;

фінансово-економічним управлінням військової частини НОМЕР_1 разом з кадровим органом цієї військової частини - особам офіцерського складу, військовослужбовцям рядового складу, сержантського та старшинського складу, які прийняті на військову службу за контрактом до цієї військової частини та до підпорядкованих їй військових частин.

В окремих випадках з метою забезпечення збереження особових справ і своєчасного обчислення вислуги років спільним рішенням Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України і Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України на фінансово-економічні управління та управління персоналу видів Збройних Сил України може бути покладене обчислення вислуги років військовослужбовцям деяких з`єднань і об`єднань з урахуванням їх дислокації.

Розрахунок вислуги років військовослужбовців, які звільняються з військової служби через службову невідповідність, у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання, у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку, у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, здійснює обласний ТЦКСП, де вони перебувають на військовому обліку. У разі дотримання умов призначення пенсії за вислугу років, зазначених у Законі, складає попередній розрахунок вислуги років на пенсію та надсилає його з особовою справою для складання основного розрахунку вислуги років на пенсію у порядку, визначеному в цьому розділі.

Згідно з пунктом 2.15 Положення № 530 попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) персоналу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (пункт 2.12 цього розділу), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) персоналу для долучення до особової справи військовослужбовця.

Відповідно до пункту 2.18 Положення № 530 обласний ТЦКСП при призначенні пенсій перевіряє розрахунки вислуги років і додатково включає період неврахованої служби військовослужбовців з дня складення розрахунку вислуги років по день звільнення з військової служби. При цьому невраховані періоди служби, передбаченої підпунктами 2 і 3 пункту 2.3 цього розділу, зараховуються до вислуги років на відповідних пільгових умовах. Підставою для зарахування цих періодів є підтвердження управління (відділу) персоналу або військової частини про те, що військовослужбовець у відповідний період мав право на таку пільгу, а для зарахування служби у високогірних місцевостях України - витяг з наказу командира військової частини.

Отже, Положення № 530 визначено перелік органів уповноважених на обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій.

Проте, у визначеному переліку органів уповноважених на обчислення вислуги років чи загального страхового стажу, обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відсутні.

Вказані вище норми стосуються саме обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій військовослужбовцям, а не зарахування обласним ТЦКСП спірного періоду навчання до вислуги років на військовій службі та внесення змін до послужного списку, як просить позивач.

Таким чином, суд дійшов висновку, що до повноважень відповідача не входить здійснення зарахування до вислуги років на військовій службі періоду навчання та внесення змін до послужного списку особової справи офіцера.

При цьому, суд звертає увагу, що позовні вимоги позивача не стосуються права на пенсію, адже позивач з березня 2023 року по теперішній час працює у Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Західного регіону.

З викладеного вбачається, що відповідач у даному випадку не може нести відповідальність за правильність відображення відомостей про стаж позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження відповідача за встановлених обставин є обґрунтованими, тоді як вимоги позивача спрямовані на зобов`язання відповідача до вчинення дій, що не відносяться до його законодавчо встановленої компетенції.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю

Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, зокрема встановити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права або неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд підкреслює, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, пов`язаних з зарахуванням до вислуги років на військовій службі період навчання та внесення змін до послужного списку особової справи офіцера.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність ознак протиправності у діях відповідача, що полягали у відмові в зарахуванні до вислуги років на військовій службі періоду навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, з 31.07.2001 до 30.07.2005 та внесенні відповідних змін до послужного списку облікової справи офіцера запасу ОСОБА_1 , тому позовні вимоги у цій частині є безпідставними.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в зарахуванні до вислуги років на військовій службі періоду навчання, відсутні й підстави для задоволення похідних вимог - про зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі період навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, з 31.07.2001 до 30.07.2005 та внести до послужного списку особової справи офіцера запасу ОСОБА_1 запис про проходження військової служби у період навчання з 31.07.2001 до 30.07.2005 на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Під час судового розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності дій відповідача в контексті спірних правовідносин. Натомість, доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено ст. 139 КАС України не передбачено, а тому такі слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сидор Н.Т.