Справа № 587/3684/24
Суддя: Вортоломей І. Г.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/3684/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Бондаренко О. М., представника позивача Казміренко Л. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Казміренко Л. О. звернулася до суду з позовом, в якому просила суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 від 02 жовтня 2024 року серії СУ №1640/2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн., адміністративне провадження у справі просила закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та стягнути з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, свої облікові дані оновив 15 липня 2024 року в Управлінні «ЦНАП СМР», про що свідчить сформований електронний витяг РЕЗЕРВ + про реєстрацію в електронній системі Міністерства оборони України Оберіг. 02 жовтня 2024 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення облікових даних по повістці, яку отримав 28 вересня 2024 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 на блокпосту в місті Охтирка. Під час перебування в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 02 жовтня 2024 року представники центру оглянули документи позивача та в усному порядку повідомили ОСОБА_1 про те, що зараз він буде проходити військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_5 , на що ОСОБА_1 зазначив, що не відмовляється від проходження ВЛК, але просить це зробити у спосіб та в порядку, визначеному законодавством України, та запропонував представникам ІНФОРМАЦІЯ_3 виписати йому повістку на проходження військово-лікарської комісії та направлення на ВЛК на іншу дату з метою надання ним на ВЛК своєї амбулаторної карти з даними про перенесені хвороби, виписки з історії хвороб та висновків лікарів, а також у зв`язку з необхідністю проведення перед проходженням ВЛК аналізів, інших досліджень відповідно до його віку, які передбачені Положенням про військово-лікарську комісію в Збройних Силах України, затвердженим наказом МО України №402 від 14 серпня 2008 року. Замість цього, помічник начальника центру з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 молодший лейтенант ОСОБА_3 в приміщення кабінету № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача, що в нього є 7 секунд часу для прийняття ним одного з двох рішень: або зараз він проходить ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_5 , або відносно нього складається протокол про адміністративне правопорушення. Так як позивач ОСОБА_1 наполягав виписати йому повістку на ВЛК на іншу дату, а представники ІНФОРМАЦІЯ_4 цього не зробили, цього ж дня, 02 жовтня 2024 року, відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення в сумі 17000 грн. ОСОБА_1 заперечує той факт, що 02 жовтня 2024 року представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 йому вручалося направлення на ВЛК та надавався Журнал направлень на ВЛК офіцерів для проставлення ним свого підпису, у зв`язку з чим такий підпис позивача ОСОБА_1 у Журналі направлень на ВЛК відсутній. Особисто позивач ОСОБА_1 під час перебування в ІНФОРМАЦІЯ_5 не відмовлявся робити будь-які підписи в документах та 02 жовтня 2024 року позивач підписав протокол про адміністративне правопорушення СУ №1640/2024 та постанову серії СУ №1640/2024 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При цьому в його присутності ніяких актів відмови ним від підпису не складалося. Оскільки позивач був не згодний з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності та підставами накладення на нього стягнення в розмірі 17000 гривень, він письмово вказав про це в протоколі про адміністративне правопорушення СУ №1640/2024 від 02 жовтня 2024 року в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Винесена постанова відносно позивача про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною, оскільки не відповідає вимогам ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП, зазначені в ній обставин, які начебто були установлені начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 під час розгляду ним справи про адміністративне правопорушення, не відповідають нормативному акту, який зазначений в ній, та за порушення якого або не дотримання якого настає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення нібито абз. 4 ч. 1 ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - відмова від проходження військово-лікарської комісії 02 жовтня 2024 року, хоча в абз. 4 ч. 1 ст. 22 цього закону вказано, що громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста. Вважає, що йому безпідставно інкриміновано вчинення правопорушення за вказаним абзацом статті закону.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 11 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Казміренко Л. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Від представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову за необґрунтованістю та безпідставністю, залишити постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 СУ №1640/2024 року від 02 жовтня 2024 року без змін. Зазначив, що 02 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 було запропоновано пройти військово-лікарську комісію в період з 02 по 09 жовтня 2024 року включно, про що зроблено відповідний запис під №771 в журналі направлень на проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , від підпису в якому позивач в подальшому відмовився. Позивач мотивував відмову від підпису тим, що йому потрібен час, щоб надати на ВЛК свою амбулаторну карту з даними про перенесені хвороби, виписки з історії хвороб тощо, разом з тим, позивачу було роз`яснено, що установлений термін проходження ВЛК, а саме з 02 жовтня 2024 року по 09 жовтня 2024 року, цілком прийнятний для виконання озвучених ним дій. Позивач за змістом позову зазначає, що йому не вручалося направлення на ВЛК, та не надавався на підпис журнал направлень на ВЛК для проставлення у ньому підпису, проте таке твердження не відповідає дійсності, та спростовується актом відмови від підпису, складеним 02 жовтня 2024 року, згідно з яким позивачу було озвучено та роз`яснено про необхідність проходження ВЛК та наслідки відмови від виконання цього обов`язку. Вказаний акт було складено у присутності позивача, його дійсність засвідчена підписами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У зв`язку з відмовою позивача від проходження ВЛК відносно нього працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 складено адміністративні матеріали за ч. 3 ст.210-1 КУпАП. Відповідач звертає увагу суду на те, що викладені за змістом позову твердження позивача є надуманими та нічим не підтвердженими, зокрема, про те, «що в кабінеті № 104 молодшим лейтенантом ОСОБА_3 повідомлено позивача, що в того є 7секунд часу для прийняття ним одного з двох рішень, або проходження ВЛК або у відношенні останнього буде складений адміністративний протокол». Що стосується незгоди позивача з інкримінованим йому правопорушенням, вважаючи, що його притягнуто не за тим абзацом ч. 1 ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», то відповідач не погоджується та вважає помилковим таке твердження, оскільки ч. 1 ст. 22 вказаного закону має 5-ть абзаців: перший абзац першої частини визначає загальний обов`язок громадян, що є вступним положенням, яке створює контекст і пояснює, що всі громадяни зобов`язані виконувати певні дії в умовах мобілізації. Другий, третій і четвертий абзаци розкривають конкретні обов`язки, кожен із яких має свій окремий зміст. П`ятий абзац містить обов`язок створення електронного кабінету, є самостійним положенням за своєю формою і змістом, і не може бути об`єднаний з попередніми обов`язками. З приводу залучення відповідачем начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 зазначає, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки згідно з практикою Верховного Суду відповідачем у справах, які розглядаються у порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади як суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справи.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в позовній заяві слід відмовити в повному обсязі, оскільки позивач перебуває в запасі та відноситься до категорії військовозобов`язаний, а виконання ним військового обов`язку має забезпечувати відповідач. Порядок проходження ВЛК під час оголошення мобілізації визначено Положенням про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженим наказом МО України від 14 серпня 2008 року №402. Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють направлення на огляд ВЛК військовозобов`язаних під час оголошення мобілізації, направлення на огляд ВЛК є лише засобом ведення військового обліку з метою підтримання актуальності даних про військовозобов`язаних осіб та не має обов`язкового наслідку у вигляді призову на військову службу за мобілізацією. Тобто дії ІНФОРМАЦІЯ_3 були здійснені у чіткій відповідності до чинного законодавства України.

Відповідач начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст. 244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене у особливий період.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Наказом про військово-лікарську експертизу передбачено, що в облікових цілях ВЛК проводиться один раз на 5 років, а під час дії правового режиму воєнного стану з метою визначення ступеня придатності до військової служби - один раз на рік.

Тобто, якщо людина в РЕЗЕРВ+ або в ЦНАП і поновила свої військово-облікові дані, то їй потрібно з`явитися до ТЦК і пройти військово-лікарську комісію.

Судом на підставі наданих сторонами доказів установлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

15 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , оновив свої облікові дані в Управлінні «ЦНАП» Сумської міської ради, що підтверджується копією військового квитка та копією витягу РЕЗЕРВ+ , в графі постанова ВЛК, дата ВЛК дані відсутні (а.с. 9 зв. б., а.с. 10-12).

28 вересня 2024 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 на блокпосту в місті Охтирка позивач отримав повістку, відповідно до якої йому необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення облікових даних (а.с. 12 зв. б.)

02 жовтня 2024 року уповноваженою особою начальником центру з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол № 1640/2024 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначено, що у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , 02 жовтня 2024 року о 10 год. 26 хв. він відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується витягом із журналу та актом відмови від підпису від 02 жовтня 2024 року), чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абзац четвертий частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП (а.с. 13). При цьому, ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також зміст ст. 59, 63 та ч. 3 ст. 10 Конституції України. Також позивача повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11:05 год. 02 жовтня 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 каб. 104 . Зазначене підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 13).

02 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1640/2024, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Вказаною постановлю встановлено, що у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 02 жовтня 2024 року о 10 год. 26 хв. ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується витягом із журналу та актом відмови від підпису від 02 жовтня 2024 року), чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абзац четвертий частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП (а.с. 14). Зміст постанови доведено до відома особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зрозумілою мовою 02 жовтня 2024 року, що підтверджується його особистим підписом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З тексту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився проходити медичний огляд (ВЛК) 02 жовтня 2024 року, виявив бажання пройти комісію в інший день, оскільки бажав надати необхідності медичні документи про стан його здоров`я (довідки, висновки лікарів, виписки, результати аналізів, інших досліджень, необхідних відповідно до його віку).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в України», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан, який продовжувався відповідними Указами Президента України та триває на момент розгляду справи.

Згідно з вимог статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Пунктами 68, 80 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, передбачений порядок медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Посилання представника позивача на те, що позивач не відмовлявся від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, а бажав пройти його в інший день з наданням на ВЛК своєї амбулаторної карти з даними про перенесені хвороби, виписки з історії хвороб та висновків лікарів, а також у зв`язку з необхідністю проведення перед проходженням ВЛК аналізів, інших досліджень відповідно до його віку, не можуть бути взяті до уваги через приписи законодавства про обов`язок посадових осіб ВЛК у разі сумнівів щодо стану здоров`я направляти військовозобов`язаних для проходження амбулаторного або стаціонарного обстеження до лікувального закладу.

Згідно з абз. 3 п.3.4 розділу 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

З цього слідує, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного.

У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.

Також, станом на час розгляду справи відсутні докази проходження ОСОБА_1 медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Вказана обставина позивачем будь-якими доказами спростована не була.

Посилання представника позивача на те, що з метою проходження медичного огляду ВЛК відповідач повинен був вручити позивачу відповідну повістку із зазначенням цієї мети, суд не бере до уваги, оскільки вказане твердження спростовується п. 74 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16 травня 2024 року, відповідно до якого військовозобов`язаний направляється для проходження медичного огляду ВЛК шляхом вручення йому відповідного направлення, яке позивач відмовився отримувати, що підтверджується копією Журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_2 , та Актом відмови від підпису, складеним головним спеціалістом мобілізаційного відділення ОСОБА_7 , в якому зазначено, що в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_1 відмовився підписати документ та отримати направлення на ВЛК та картку обстеження та медичного огляду. Нижче, як пояснення, сам ОСОБА_1 зазначив, що «згідно наказу від 19 вересня 2024 року Сухопутних військ України тощо особи віком від 50 років призову не підлягають, дата 02 жовтня 2024 року», що спростовує твердження позивача щодо не складання жодних актів про відмову від підпису у його присутності (а.с. 46-47).

Вказані письмові докази, свідчать про послідовну та чітку відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду ВЛК за направленням.

Слід зауважити, що відомостей, які б свідчили, що позивач не має статусу військовозобов`язаного, чи має підстави для відстрочки від призову під час мобілізації, матеріали вказаної адміністративної справи не містять.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Твердження представника позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що інкриміноване позивачу правопорушення визначено іншим абзацом ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ніж в ній зазначено, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки на підставі вимог до нормотворчої техніки, передбачених ЗУ «Про правотворчу діяльність» частина 1 стаття 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" містить п`ять абзаців:

1.Громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Тому при складанні протоколу та винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності уповноваженою особою правомірно інкриміновано ОСОБА_1 вчинення правопорушення, передбаченого саме абз. 4 ч. 1 ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - відмова від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, оскільки вказана частина статті містить п`ять абзаців, а не чотири, як зазначає представник позивача у позові.

З приводу доводів представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, то слід зазначити, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідачем є суб`єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі за №724/716/16-а, у справах про оскарження постанов про адміністративні правопорушення належним відповідачем є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Враховуючи наведене, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не є самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відтак суд поза розумним сумнівом доходить висновку про те, що позивач свідомо ухилився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, що є порушенням вимог частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено та підписано 05 грудня 2024 року.

Суддя І. Г. Вортоломей