Справа № 160/16582/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить:
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 14.08.2019 року по 15.06.2020 року в Приватному акціонерному товаристві «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту його звернення за перерахунком пенсії у вересні 2020, із застосуванням пільгового порядку обчислення страхового стажу, передбаченого ч. 3 ст.24 Закону №1058, а саме, із додаванням до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу суму недоплати по щомісячних пенсійних виплатах за період із дати звернення за перерахунком пенсії по дату винесення судового рішення, яка виникла у зв?язку з неповним перерахунком призначеної йому пенсії внаслідок неправомірного рішення відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці періоду його роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020 на посаді водія автотранспортних засобів автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого на вивезенні гірничої маси із кар`єру глибиною 150 метрів і глибше, «Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату».
Ухвалою суду від 01.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Виходячи з положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та з 20.03.2018 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з 14.08.2019 по 15.06.2020, звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637) визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядок №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній відповідних записів.
В трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містяться записи, зокрема (мовою оригіналу):
№21: 01.04.2008 переведен в цехе технологического автотранспортных средств, занятый полный рабочий день на вывозке горной массы из карьера. Водитель 1 класса;
За результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ №856 від 03.09.2004);
№22: 27.11.2008 присвоена квалификация водителя 1 класса;
За результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ №556 від 14.08.2014);
За результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ №560 від 16.06.2020).
Також, до матеріалів справи долучено копію довідки про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.08.2020 №284, видану ОСОБА_1 в тому, що він працював повний робочий день на Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті (перетворений в приватне акціонерне товариство, протокол №1 от 28.04.2016) в виробництві «Гірничі роботи» з 01.05.2018 по 13.08.2019, з 16.06.2020 по 31.07.2020 в якості водія автотранспортних засобів автоколони №l цеху технологічного автотранспорту, зайнятого на вивезенні гірничої маси із кар`єру глибиною 150 м і глибше, що передбачено Списком №1 розділ 1 підрозділ 3, затвердженим Постановою КМУ №461 від 24.06.2016. Атестація робочого місця проведена: наказ №556 від 14.08.2014, наказ №560 від 16.06.2020.
Згідно з довідкою про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.06.2024 №261, ОСОБА_1 працював повний робочий день на Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті (перетворений в приватне акціонерне товариство, протокол № 1 от 28.04.2016) в виробництві «Гірничі роботи» з 14.08.2019 по 15.06.2020 в якості водія автотранспортних засобів зайнятий повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, і був зайнятий повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше, що передбачено списком 1 розділом І підрозділом 3, затвердженим Постановою КМУ №461 від 24.06.2016.
В період з 14.08.2019 по 15.06.2020 за Списком №1 відпрацьовано по виборці:
2019 - 4 міс. 9 дн., 2020 - 5 міс.
Підстава: особова картка ф.Т2, штатний розклад, розрахункові відомості, накази про прийом, переміщення за 2019-2020, картка обліку фактично відпрацьованого часу 2019- 2020.
Атестація робочого місця проведена: наказ №431 від 08.05.2020.
З копії довідки форми РС-право випливає, що період з 14.08.2019 по 15.06.2020 не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1.
Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.
Посада, яку позивач займав під час роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020 в якості водія автотранспортних засобів зайнятий повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, і був зайнятий повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше передбачена Списком №1, розділом 1 підрозділом 3, затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24.06.2016 №461.
Отже, дослідженими доказами підтверджується, що позивач виконував роботи, передбачені Списком №1 в період з 14.08.2019 по 15.06.2020.
ОСОБА_1 не зараховано відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020, оскільки мале місце несвоєчасне проведення атестації робочих місць на підприємстві.
Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Суд наголошує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року № 2694-XII працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Сукупність вищезазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Таким чином, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, суд вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Проведення атестації на підприємстві підтверджується, зокрема, наказами від 14.08.2014 №556, №560 від 16.06.2020, №431 від 08.05.2020.
За наведених обставин суд приходить до висновку про наявність протиправних дій відповідача щодо незарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи позивача з 14.08.2019 по 15.06.2020 в якості водія автотранспортних засобів зайнятий повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, і був зайнятий повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше.
Щодо позовних вимог про проведення перерахунку пенсії позивача з моменту його звернення за перерахунком пенсії у вересні 2020, суд зазначає таке.
Як було зазначено вище, відповідно до довідки про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.08.2020 №284, ОСОБА_1 працював повний робочий день на Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті (перетворений в приватне акціонерне товариство, протокол №1 от 28.04.2016) в виробництві «Гірничі роботи» з 01.05.2018 по 13.08.2019, з 16.06.2020 по 31.07.2020 в якості водія автотранспортних засобів автоколони №l цеху технологічного автотранспорту, зайнятого на вивезенні гірничої маси із кар`єру глибиною 150 м і глибше, що передбачено Списком №1 розділ 1 підрозділ 3, затвердженим Постановою №461.
Згідно з довідкою про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.06.2024 №261, ОСОБА_1 працював повний робочий день на Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті (перетворений в приватне акціонерне товариство, протокол № 1 от 28.04.2016) в виробництві «Гірничі роботи» з 14.08.2019 по 15.06.2020 в якості водія автотранспортних засобів зайнятий повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, і був зайнятий повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше, що передбачено списком 1 розділом І підрозділом 3, затвердженим Постановою №461.
Отже, з наданих документів вбачається, що перша довідка, яка була подана до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, видана 28.08.2020, не охоплювала спірний у цій справі період, в ній містяться періоди роботи позивача на пільгових умовах за Списком №1 з 01.05.2018 по 13.08.2019, з 16.06.2020 по 31.07.2020.
Підтвердження роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №1 за спірний у цій справі період з 14.08.2019 по 15.06.2020 викладено вже у другій довідці, виданій позивачу 21.06.2024.
Лист-відмова відповідача у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020 датований 24.05.2024, тобто раніше, ніж видана пільгова довідка №261 від 21.06.2024.
Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з відповідними документами у вересні 2020.
Відповідно до частини 4 статті 44 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
З матеріалів справи випливає, що довідка, яка підтверджує робота позивача на пільгових умовах за Списком №1, видана 21.06.2024, тому пенсія позивачу має бути перерахована з 01.07.2024.
В частині вимог про здійснення перерахунку пенсії позивача із застосуванням пільгового порядку обчислення страхового стажу, передбаченого частиною 3 статті 24 Закону №1058-IV , а саме, із додаванням до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-IV періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Враховуючи викладене, позивачу має бути зарахований спірний період до пільгового стажу за Списком №1 із додаванням до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.
В частині позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму недоплати по щомісячних пенсійних виплатах за період із дати звернення за перерахунком пенсії по дату винесення судового рішення, яка виникла у зв?язку з неповним перерахунком призначеної йому пенсії внаслідок неправомірного рішення відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці періоду його роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020 на посаді водія автотранспортних засобів автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого на вивезенні гірничої маси із кар`єру глибиною 150 метрів і глибше, «Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату», суд зазначає про передчасність таких вимог. Висновки про перерахунок та виплату недоотриманих коштів мають здійснені відповідачем після зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №45666294 від 25.06.2024.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, в сумі 605,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці періоду роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020 на посаді водія автотранспортних засобів автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого на вивезенні гірничої маси із кар?єру глибиною 150 метрів і глибше в Приватному акціонерному товаристві «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020 в Приватному акціонерному товаристві «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2024, із застосуванням пільгового порядку обчислення страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, а саме, із додаванням до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар