Справа № 674/1681/24
Суддя: Шафікова Ю. Е.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 674/1681/24
Провадження № 2-а/674/18/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Шафікової Ю.Е.,

за участю секретаря Проценко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТОВ Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Соник Василь Васильович звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати постанову №0598 від 16.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_3 , винесено постанову №0598 по справі про адміністративне правопорушення та визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП на накладено на нього штраф у сумі 17 000 грн.

Вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до постанови №0598 по справі про адміністративне правопорушення від 16.10.2024 року ОСОБА_1 перебуваючи в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації відмовляється від проходження військово-лікарської експертизи на предмет визначення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я, чим порушує Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 року №154, ст. 1 «ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. 402. ОСОБА_1 пояснив, що немає можливості проходити ВЛК та як має незакінчені договори по роботі та сімейні обставини, а також посилається на релігійні переконання.

Диспозиція статті 210-1 КУпАП є бланкетною, у якій не встановлено певних правил поведінки і при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Так у постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 порушив: Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене Постановою КМУ від 23.02.2022 року №154, ст. 1 «ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. 402. Однак жодна із вказаних положень закону не містить посилання на те, яку саме норму із передбачених нормативно-правових актів ОСОБА_1 порушив, так як кожна із наведених норма права має розділи частини, пункти, підпунки, абзаци, тому наведі норми не вказують, який саме обов`язок, правило, норму закону ОСОБА_1 не виконав чи не дотримався як військовозобов`язаний.

15 жовтня 2024 року в м. Дунаївці, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було зупинено водія ОСОБА_1 під час здійснення перевезення, відповідно до укладених договорів. Після перевірки документів ОСОБА_1 працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомили, що ОСОБА_1 повинен пройти ВЛК, він в свою чергу повідомив що не відмовляється від проходження ВЛК та в разі отримання повістки чи направлення на проходження ВЛК, у відповідну дату та час він обов`язково з`явиться до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження ВЛК, оскільки він завантажений вантажем та прямує на вигрузку та не може на даний час проходити ВЛК, однак ніхто йому направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та повістки не надавав.

На підставі викладеного просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову №0598 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2024 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Ухвалою судді від 29.10.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін.

Протокольною ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про направлення на їх адресу копії позовної заяви з додатками до неї відмовлено за необгрунтованістю, оскільки копія позовної заяви разом з додатками була направлена відповідно до вимог ЦПК України позивачем.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Соник В.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Відповідачі ІНФОРМАЦІЯ_4 , майор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, відзиву на позов не подали.

Згідно з частиною третьостатті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 16.10.2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №0598 відносно ОСОБА_1 .

Вказаною постановою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

За змістом постанови ОСОБА_1 перебуваючи в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації відмовляється від проходження військово-лікарської експертизи на предмет визначення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я, чим порушує Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 року №154, ст. 1 «ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. 402. По суті правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що немає можливості проходити ВЛК та як має незакінчені договори по роботі та сімейні обставини, а також посилається на релігійні переконання.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є протиправними, постанова підлягає скасуванню.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа ає право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КпАП України закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Згідно ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014«Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно - рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, (далі - Правила) на виконання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України настає у разі вчинення дій особою, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Ч.1 ст.210-1 КУпАП - це порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч.1 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачу була належним чином вручена повістка чи направлення на проходження військово-лікарської комісії, не підтверджено належними доказами факт його відмови від отримання повістки чи направлення. Так, з протоколу, наявного у матеріалах справи вбачається, що додатками до нього є копія акту про відмову, копія направлення на проходження медичного огляду, копія карти обстеження, витяг про перебування на обліку. Проте, відповідач, будучи зобов`язаним довести правомірність свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не скористався своїм правом, не направив суду відзив на позовну заяву, зазначених вище документів.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин оскаржуванна постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає закриттю .

Разом з цим, оскаржувану постанову винесено ТОВ Начальника Кам`янець-Подільського РТЦКта СП майора ОСОБА_3 , який не є належним відповідачем по справі, а тому позовна заява в частині позовних вимог до даного відповідача задоволенню не підлягає.

Так, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, начальники відповідного орану РТЦК діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів РТЦК. Аналогічна правова позиція викладена у висновках верховного суду в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а, від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17. Верховний Суд виклав правовий висновок, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2 -14, 72-77, 122, 241-255, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТОВ Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову №0598 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 копійок.

Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

- позивач ОСОБА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

- відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 );

- відповідач - ТОВ Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_3 (місцезнаходження АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення виготовлено 03 грудня 2024 року.

Суддя Ю.Е.Шафікова