Справа № 759/19459/24
Суддя: Шум Л. М.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19459/24

пр. № 2-а/759/227/24

03 грудня 2024 рокусуддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши у спрощенному позовному провадженні адміністаритивний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , 19.09.2024року звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 12 вересня 2024 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову №1870 від 12.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 25 500 грн.

Відповідач в оскаржуваній постанові зазначає, що позивач не з`явився у зазначений термін по повістці 20.06.2024 року о 20 годині 00 хвилин для призову в Збройні Сили України. Доказів поважності причин неявки не надав. Також Відповідач зазначає, що позивач оповіщений належним чином 20.06.2024 року о 14 годині 30 хвилин. Відповідач аргументує, що позивач своїми діями порушив обов`язок встановлений частиною 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - з`явитися до військової частини або на збірні пункти відповідача у строки, зазначені в отриманих документах (мобілізаційне розпорядження, повістка). Таким чином відповідачем встановлено, що позивач порушив законодавство про мобілізацію під час дії особливого періоду.

Позивач зазначає, що перебував 19.06.2024 і 20.06.2024 року у відповідача для уточнення своїх облікових даних і взяття на облік.

20.06.2024 проходив військово - лікарську комісію. За підсумком проходження ВЛК отримав довідку № 34/18642 від 20.06.2024 року.

Позивач зазначає, що 20.06.2024 року він проходив ВЛК та був у відповідача, але повістку не отримував та про її отримання підпис не ставив.

Оновивши свій військово-обліковий документ, в застосунку Резерв+, позивач помітив, що з`явилась позначка "Порушення правил військового обліку", а тому звернувся до відповідача щоб вирішити цю проблему. По факту даного звернення 06.09.2024 було складено відносно позивача Протокол № 2137 від 06.09.2024 про адміністративне правопорушення , який позивачем підписано з зауваженнями, а саме: з зазначеним у протоколі не погоджуюсь, повістку не отримував та про її отримання підпис не ставив.

В протоколі та постанові зазначені не правильно індивідуальний податковий номер.

В постанові відповідачем не вказано обгрунтованих доказів вчинення адміністративного правопорушення, а також, доказів про належне вручення повістки і доказів про належне вручення мобілізаційного розпорядження для призову в Збройні Сили України.

У подальшому, позивач скористався своїм правом на отримання бронювання від мобілізації, строком на 1 рік (до 02.08.2025). В застосунку Резерв+ наявна відповідна відмітка про бронювання, а також те, що дані уточнено вчасно, без зазначення про будь-які порушення.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати скасувати постанову начальника ТЦК, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити на підставі п.1 і п.7 ст.247 КУпАП, закрити провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та стягнути безспірне вилучення коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на користь позивача з суб`єкта владних повноважень - ТЦК на користь позивача, судовий збір в сумі 605,60 гривень на відшкодування шкоди, заподіяною позивачу протиправними рішеннями, дією чи бездіяльністю відповідача.

Ухвалою суду від 26.09.2024року відкрито провадження по справі в спрощенному провадженні без виклику сторін.

Відповідач своїм правом не скористався та відзив по справі не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 вересня 2024 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову №1870 від 12.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 25 500 грн.

Судом встановлено, що відповідач в оскаржуваній постанові зазначає, що позивач не з`явився у зазначений термін по повістці 20.06.2024 року о 20 годині 00 хвилин для призову в Збройні Сили України. Доказів поважності причин неявки не надав. Також Відповідач зазначає, що позивач оповіщений належним чином 20.06.2024 року о 14 годині 30 хвилин. Відповідач аргументує, що позивач своїми діями порушив обов`язок встановлений частиною 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - з`явитися до військової частини або на збірні пункти відповідача у строки, зазначені в отриманих документах (мобілізаційне розпорядження, повістка). Таким чином відповідачем встановлено, що позивач порушив законодавство про мобілізацію під час дії особливого періоду.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 6 КАС Українисуд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положенняст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням приписів ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч. 2 ст. 3 Конституції України).

За частиною другоюстатті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією Українита законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановленихКонституцією Українимежах і відповідно до законів України (ч. 2ст. 6 Конституції України).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюєтьсяКУпАП.

При вивченні матеріалів заяви, судом встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, як громадянина, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке вчинено в особливий період, що в судовому засіданні підтверджується оскаржуваною постановою.

Також в постанові N1870 за справою про адміністративне правопорушення від 12.09.2024 року про притягнення позивача за ч.3 ст. 210-1 КУпАП не зазначено саме який пункт, частину та статтю ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" та вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року за N 1487" порушено позивачем та не вказано, що ОСОБА_1 був присутній чи відсутній під час розгляду справи.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першої цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян.

Тобто, зазначена норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Крім того, як вбачається з оскаржувальної постанови, позивача не притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КупАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, але матеріали постанови не містять інформації про притягнення позивача за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП на протязі року.

Вказані обставини встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів і не спростовані відповідачем.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимогстатті 245 КУпАПщодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, судом встановлено, що військовозобов"язаному ОСОБА_1 , який працює в ТОВ "ВФ Ритейл" на посаді спеціаліста з контенту надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 12 місяців до 02.08.2025 року.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3ст. 210-1 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248,280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно дост. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.94 р. Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, N 303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначеніст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2024 року N 1870 є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати в розмірі 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 280, 283-284, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 194, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити .

Постанову про накладення адміністративного стягнення №1870 від 12.09.2024року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, визнати протиправною та скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л.М. Шум