Справа № 340/4475/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 340/4475/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року в адміністративній справі №340/4475/24 (суддя першої інстанції Петренко О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2024 позивач звернувся до суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100 000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період з 18.07.2023 по 21.07.2023 включно, з 22.07.2023 по 26.07.2023 включно, з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно, з 17.09.2023 по 03.10.2023 включно, з 03.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 20.10.2023 по 17.11.2023 включно, з 07.12.2023 по 27.12.2023 включно та з 28.12.2023 по 15.01.2024 включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарських комісій з 18.07.2023 по 21.07.2023 включно, з 22.07.2023 по 26.07.2023 включно, з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно, з 17.09.2023 по 03.10.2023 включно, з 03.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 20.10.2023 по 17.11.2023 включно, з 07.12.2023 по 27.12.2023 включно та з 28.12.2023 по 15.01.2024 включно із розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу лікування та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100 000 гривень за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме: за період з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 16.07.2023 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно та з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно із розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за ці періоди.

В решті позовних вимог відмовлено. Розподіл судових витрат у справі не здійснювався.

20.09.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх.№24039/24 від 20.09.2024), у якій просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 000,00 грн.

Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року заяву про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

В задоволені решти вимог відмовлено.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення суду в частині задоволених вимог та прийняти нове, яким у задоволенні заяви позивача відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що розмір гонорару адвокату з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом, є завищеним і не відповідає ринковим цінам на адвокатські послуги. До того ж, звертає увагу, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2024 між адвокатським об`єднанням «Науменко, Боруш і партнери» та ОСОБА_1 , укладено договір №21-ГВВ про надання професійної правничої допомоги (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору на умовах, передбачених цим договором, Адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту Професійну правничу допомогу, а клієнт зобовязаний сплатити Адвокатському об`єднанню Гонорар та відшкодувати (за наявності) фактичні витрати.

Відповідно до п. 7.1. Договору гонорар Адвокатського об`єднання узгоджується до надання Професійної правничої допомоги. Якщо Сторони узгодили надання Професійної правничої допомоги але Гонорар не був (не міг бути) визначений на момент узгодження Заявки, то він вказується в Акті надання Професійної правничої допомоги в залежності від обсягу наданих співробітниками Адвокатського об`єднання послуг або витраченого обсягу часу на надання Професійної правничої допомоги, виходячи з погодинної оплати Гонорару (у разі погодинної оплати).

Пунктом 7.2.Договору визначено, що при відмові Клієнта від Заявки (Договору) без поважних причин, на підставі ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Адвокатське об`єднання має право отримати встановлений Заявкою Гонорар в повному обсязі.

Згідно пунктів 7.3.-7.4. Договору перелік послуг за надання яких Сторонами узгоджено фіксований розмір гонорару визначений в Додатку 1 до цього Договору, який є невід`ємною його частиною. розмір гонорару за надання правової допомоги, вид якої не передбачений у Додатку 1 до цього Договору визначається шляхом застосування погодинної оплати в залежності від витраченого обсягу часу на надання Професійної правничої допомоги.

Згідно Додатку №1 до Договору №21-ГВВ про надання професійної правничої допомоги від 01.04.2024, зокрема вартість складання позовної заяви немайнового характеру становить 0,75 мінімальних заробітних плат (за одну вимогу); складання відповіді на відзив - 0,3 мінімальних заробітних плат, відправка процесуального документу до суду засобами «Електронного суду» та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу 0,01 мінімальних заробітних плат.

17.06.2024 між позивачем та адвокатським об`єднанням «Науменко, Боруш і партнери» в особі голови об`єднання Івана Науменко укладено заявку №1-АС на надання професійної правничої допомоги на підставі договору №21-ГВВ від 01.04.2024.

Пунктом 2.1. Заявки визначено, що розмір Гонорару Адвокатського об?єднання за виконання цієї Заявки є фіксованим і становить 10 000 грн.

Відповідно до п.п. 2.4.-2.5. Заявки гонорар, визначений Сторонами у цій Заявці, Клієнт зобов`язаний сплатити в строк до 08.07.2024, а позовна заява має бути подана до суду не пізніше 05.07.2024.

05.07.2024 адвокатським об`єднанням «Науменко, Боруш і партнери» виставлено рахунок №1АС за правову допомогу згідно договору №21-ГВВ від 01.04.2024, Заявки №1-АС від 17.06.2024.

08.07.2024 позивачем сплачено гонорар за реквізитами Адвокатського об?єднання у сумі 10000,00 грн.

Відповідно до Акту №1 від 19.09.2024 про прийняття професійної правничої допомоги на підставі договору №21-ГВВ від 01.04.2024 (заявка №1-АС від 17.06.2024), позивачем прийнято правову допомогу відповідно до умов договору та заявки на суму 10000,00 грн.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00грн. враховував критерій реальності витрат, розумності розміру, співмірності, тощо.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Згідно з п.п. 1, 2 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Згідно з п.п. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Отже, надаючи оцінку співмірності заявленої до стягнення суми понесених витрат із критеріями, встановленими ч.5 ст.134 КАС України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа про оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної відповідача, є справою незначної складності, що в свою чергу призвело до її розгляду у спрощеному порядку без виклику сторін та без проведення судового засідання.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції здійснено оцінку обґрунтованості суми компенсації витрат на правничу допомогу, у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що розмір понесених витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн. не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. При цьому, кількість часу витраченого адвокатом на оформлення позовних матеріалів та її поданням до суду, дійсно є непропорційним складності справи та предмету спору.

Таким чином, з урахуванням категорії складності, зважаючи на характер спірних правовідносин, та перелік наданих послуг, є вірними висновки суду першої інстанції про те, що стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведених вище обставин та нормативно-правових обґрунтувань, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга Запорізької митниці задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року в адміністративній справі №340/4475/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник