Справа № 717/1958/24
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 717/1958/24
Номер провадження 2-а/725/77/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову начальника відділення інспекторів прикордонної служби (Подвір`ївка) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанту ОСОБА_2 від 26 липня 2024 року серії ЗхРУ № 007371 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.202 КУпАП в розмірі 850 гривень.

В обґрунтування позову вказував, що 26 липня 2024 року старшим лейтенантом ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЗхРУ № 007371, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП, однак вважає дану постанову незаконною з огляду на наступне.

Зокрема, зазначав, що він співпрацює з ПП «Магна Буковина» Торгова марка «БОНА», яка займається постачанням продуктів харчування у заклади громадського харчування, лікарні, дитячі установи та магазини Чернівецької області та він надає послуги у якості експедитора.

При цьому, вказував, що ПП «Магна Буковина» листом №2 від 25.03.2024 року, та №4 від 01.07.2024 року надала відомості у НОМЕР_2 прикордонний загін в/ч № НОМЕР_3 із інформацією про співробітників з паспортними даними, автомобілів для оформлення дозволів на заїзд у прикордонну зону з метою постачання продуктами харчування населення, підприємств, установ та організацій Чернівецької області.

Зазначав, що 26 липня о 16 год. 50 хв. він працював на маршруті постачання продуктів харчування по магазинам Кельменецького району, та рухався на транспортному засобі Спрінтер, державний номерний знак НОМЕР_4 разом з водієм ОСОБА_3 в напрямок села Подвір`ївка до магазинів ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 .

В подальшому, вказував, що доїжджаючи до села Подвір`ївки на блок посту автомобіль було зупинено працівниками Державної прикордонної служби України, після чого він із водієм ОСОБА_3 пред`явили паспорти громадян України, проте йому було наказано вийти з автомобіля і залишитися на блок пості для складання адміністративних матеріалів, й відповідно йому було вказано, що він порушив п.7, та п.10 Положення «Про прикордонний режим» №1147 затвердженого Постановою КМУ від 27.07.1998 року, а саме у тому, що він в прикордонні смузі на відстані 10 м до лінії державного кордону перебував без дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, тим самим порушив прикордонний режим.

Вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки розглянута не об`єктивно з не повним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, що суперечить Закону України «Про державну прикордонну службу».

Посилаючись на вказане, просив позов задовольнити та скасувати постанову від 26 липня 2024 року серії ЗхРУ №007371 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 202 КУпАП в розмірі 850 гривень, а провадження в справі закрити.

Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в справі.

14 жовтня 2024 року представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву, у якому останній проти позовних вимог заперечує, вказуючи на безпідставність заявлених позовних вимог та правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.202 КУпАП, а також правомірність дій працівників Державної прикордонної служби.

При цьому, зазначав, що 26.07.2024 року о 16 год. 50 хв. громадянин України ОСОБА_1 був виявлений на напрямку 0036 прикордонного знаку на відстані 10 метрів до лінії державного кордону, тобто в прикордонній смузі, та під час перевірки документів та законності перебування в даній місцевості ОСОБА_1 на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби рішення про надання дозволу на в`їзд, перебування, проживання, провадження робіт і пропуску у прикордонній смузі не пред`явив, й відповідно старшим лейтенантом ОСОБА_8 було винесено постанову по справі, та оголошено громадянину України ОСОБА_1 , копію якої вручено.

06 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якій вказував, що він не перетинав, та не намагався перетнути кордон у прикордонній смузі, а їхав по єдиній існуючий автомобільній дорозі транзитом на автомобілі, щоб доставити продукти харчування для громади села. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив про його задоволення з підстав зазначених у позові. Вказав, що на даний час він вже має відповідний дозвіл на в`їзд, перебування та провадження робіт у прикордонній смузі. На час винесення відповідної постанови такого дозволу у нього не було, були лише подані відповідні документи до прикордонної служби. Також вказав, що він не вчиняв дій щодо незаконного перетину кордону, а лише слідував у машині разом із водієм як експедитор з метою поставки продуктів харчування. Просив скасувати постанову та провадження в справі закрити.

Заслухавши пояснення позивача, а також дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Так, статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При цьому, приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом встановлено, що постановою від 26 липня 2024 року серії ЗхРУ № 007371 начальником відділення інспекторів прикордонної служби (Подвір`ївка) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшим лейтенантом ОСОБА_2 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 850 гривень(а.с.12).

Зі змісту вказаної постанови убачається, що 26.07.2024 року о 16 год. 50 хв. на напрямку 0036 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Подвір"ївка» виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» в прикордонній смузі на відстані 10 м до лінії державного кордону громадянин ОСОБА_1 без дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, тим самим порушив прикордонний режим, а саме: громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканості державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів що посвідчують особу; вищезазначені особи, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку та державного кордону зобов`язані пред`явити відповідні документи, чим порушив своїми діями вимоги п.7, п.10 Положення «Про прикордонний режим» затвердженого Постановою КМУ від 27.07.1998 року №1147, та ст.24 Закону України «Про державний кордон України» чим порушив прикордонний режим й відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 cт.202 КУпАП.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.202 КУпАП розглядалася в присутності позивача, якому доведено до відома зміст постанови, вручено її копію, а також роз`яснено йому право оскарження постанови в порядку та строки, визначені ст. ст. 288, 289 КУпАП.

Крім того, під час оформлення адміністративно-процесуальних документів, а також при розгляді справи громадянин ОСОБА_1 клопотань, заяв та скарг не заявляв, про що зазначено в адміністративно - процесуальних документах.

Не погодившись із даною постановою , ОСОБА_1 звернувся до суду.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (ст. 5 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою для притягнення будь-якої особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, який в свою чергу складається з чотирьох обов`язкових елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

За фактичними обставини даної справи про адміністративне правопорушення, позивачу інкриміновано перебування на напрямку 0036 прикордонного знаку на на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Подвір"ївка» виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» в прикордонній смузі на відстані 10 м до лінії державного кордону без дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 202 КУпАП, а саме за порушення прикордонного режиму.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого цією статтею, полягає у порушенні прикордонного режиму або режиму у пунктах пропуску через Державний кордон України.

Державний кордон України - це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. Державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Захист державного кордону України є невід`ємною частиною загальнодержавної системи забезпечення національної безпеки і полягає у скоординованій діяльності військових формувань та правоохоронних органів держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Ця діяльність провадиться в межах наданих їм повноважень шляхом вжиття комплексу політичних, організаційно-правових, дипломатичних, економічних, військових, прикордонних, імміграційних, розвідувальних, контр розвідувальних, оперативно-розшукових, природоохоронних, санітарно - карантинних, екологічних, технічних та інших заходів.

Правила прикордонного режиму встановлюється Положенням «Про прикордонний режим, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України» № 1147 від 27 липня 1998 року. Відповідно до пункту 7 Положення, громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Відповідно до пункту 10 Положення, особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції,а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку i державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Як судом встановлено, що при перевірці відповідних документів у позивача ОСОБА_1 , уповноваженими особами прикордонного загону було виявлено наявність у нього тільки паспорта громадянина України.

При цьому, будь-яких інших доказів, на підтвердження підстав перебування у прикордонній смузі чи наявності відповідного дозволу на момент зупинки ОСОБА_1 , ним не було пред`явлено.

Наявність відповідних дозвільних документів на час розгляду справи, не спростовує доводи позивача в частині відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки станом на 26 липня 2024 року відповідних дозвільних документів на перебування в прикордонній зоні у нього не було, а був наявний лише запит ПП «Магна Буковина» від 1 липня 2024 року про надання дозволу на безперешкодний проїзд у прикордонну смугу працівників підприємства, у тому числі й ОСОБА_1 , однак рішення станом на 26 липня 2024 року з приводу надання відповідного дозволу було відсутнє.

Свої заперечення винуватості ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що розгляд справи відносно нього та винесення постанови проведено з грубим порушенням процесуальних норм.

Фактично обставинами, на які посилається ОСОБА_1 у своєму позові є непогодженням із діями відповідача. Проте, доказів, на підтвердження факту винесення оскаржуваної постанови з порушенням норм Закону у процесі судового розгляду не встановлено, та позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Так, ч. 2 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи наведені норми права, взаємний та достатній зв`язок зібраних по справі доказів у їх сукупності та зважаючи на те, що відповідачем доведено обґрунтованість та правомірність прийняття оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.

Керуючись ст.ст.2,8-10,121,241-246,286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону про скасування постанови, відмовити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення ЗхРУ№007371 від 26.07.2024 року, - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н.В.