Справа № 440/3336/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 р. Справа № 440/3336/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 10.09.24 року у справі № 440/3336/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відділення поліції № 1 міста Полтава Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.03.2024 р., поданої через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16943884 з урахуванням фактів, встановлених ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 справа № 552/5408/22, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2022 справа № 552/5408/22, ухвалою Полтавського апеляційного суду 28.02.2024р. справа № 552/5408/22;

- визнати протиправною бездіяльність відділення поліції № 1 міста Полтава Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинах викладених у заяві ОСОБА_1 від 03.03.2024 р., поданої через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16943884 з урахуванням фактів, встановлених ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 справа № 552/5408/22, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2022 справа № 552/5408/22, ухвалою Полтавського апеляційного суду 28.02.2024 справа № 552/5408/22;

- зобов`язати відділення поліції № 1 міста Полтава Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 реєстраційний № ФИ-16943884 від 03.03.2024 р, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановленим судом та наданих доказів у додатках.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі № 440/3336/24 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки воно прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 по справі № 440/3336/24 з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини Заява № 34046/20, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням вимог ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначила, що судом першої інстанції не було взято до уваги вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ряд інших обставин, які мають суттєве значення для ОСОБА_1 , як апелянта та суб`єкта звернення при встановленні істини та з`ясування всіх обставин справи, викладених у самому позові з посиланням на ст. 55 Конституції України, норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сталу практику Європейського суду з прав людини.

Зазначає, що 03.03.2024 вона подала через Урядовий контактний центр на ім`я начальника ВП №1 м. Полтави ГУНП в Полтавській області заяву, реєстраційний номер ФИ-16943884, в якій вимагала ініціювати проведення службових перевірок по фактам системної, протиправної бездіяльності дізнавача ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, що підтверджено ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 та 18.02.2022 та ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024 у справі №552/5408/22 у додатках, з притягненням до відповідальності дізнавача та його керівника за відсутність відомчого контролю, а також направити копію заяви до Генеральної прокуратури України для реагування. Але викладені факти у зверненні позивача від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, безпосередньо Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області взагалі проігноровані та залишились поза увагою, тому позивач вважає незаконною та протиправною відповідь від 19.03.2024 за вих. №1727115/102/02-2024, яка суперечить п. 4 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», за змістом якого при встановленні неналежного поводження поліцейським, керівник органу, протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності, але вказана вимога Закону проігнорована, що підтверджено незаконною відповіддю.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод ст. 13 передбачено, що «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Згідно позиції Європейського суду з прав людини державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків «Лелас проти Хорватії», п. 74. Рішення Європейського суду з прав людини - це джерело права в національній правовій системі України.

Вказана позиція відділенням поліції № 1 міста Полтава Головного управління Національної поліції в Полтавській області взагалі проігнорована та залишилась поза увагою, про що свідчить незаконна та протиправна відповідь від 19.03.2024 за вих. № 1727115/102/02-2024, що є неприпустимим фактом та буде предметом дослідження на міжнародному рівні в Європейському суді з прав людини - Заява № 34046/20, адже грубо порушено права апелянта та ст.ст. 3, 6, 13 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, безпосередньо працівниками оновленої та реформованої поліції. Вважає, що зазначені обставини судом першої інстанції взято до уваги не було, що суперечить сталій практиці Європейського суду з прав людини та є пряме порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - відсутність будь-якого ефективного захисту в національному праві.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі № 440/3336/24 залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи. Зазначає, що відділом поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області дотримано вимог щодо розгляду звернення, визначених ст.ст. 15, 20 Закону України «Про звернення громадян». Всі доводи ОСОБА_1 , викладені у позовній заяві, зводяться до незгоди позивача з діяльністю слідчого ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 0001086, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Позивачем жодним чином не обґрунтовано, в чому полягає бездіяльність ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 03.03.2024, поданого через Урядовий контактний центр за реєстраційним № ФИ-16943884. При цьому, відповідь відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області є повною та об`єктивною звернення розглянуто із дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян».

Під час розгляду звернення позивачу повідомлено, що в ході проведення перевірки факт бездіяльності з боку старшого дізнавача СД відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Дорошко О.О. не підтвердився, тому перевірка за зверненням позивача закінчена.

За результатами проведеної перевірки було встановлено, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню проводилося без порушень діючого законодавства, жодних неправомірних дій працівників поліції в ході розслідування не допущено, порушень КПК України щодо забезпечення належного проведення досудового розслідування не виявлено.

Вищевказаний лист своєчасно було надіслано на поштову адресу ОСОБА_1 та отримано позивачем, про що зазначено останньою в позовній заяві.

Під час проведення службового розслідування начальником СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Кравченком Є.В. отримано пояснення від Дорошко О.О. , відповідно до яких остання по суті поставлених питань пояснила, які слідчі дії вживалися для повного, всебічного, неупередженого та об`єктивного досудового розслідування всіх обставин кримінального провадження № 0001086.

Відповідно до довідки начальника СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Кравченка Є.В. від 19.03.2024 «Про результати розгляду звернення» під час розгляду матеріалів звернення співробітниками ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області в обставинах, які було викладеного заявником, відсутні дані які б указували на наявність кримінального правопорушення, адміністративного порушення. Факт бездіяльності старшого дізнавача СД відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Дорошко О.О. не підтвердився.

Відтак, судом першої інстанції зроблено обґрунтований та вмотивований висновок про те, що у спірному випадку звернення ОСОБА_1 від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, розглянуто і вирішено у термін не більше одного місяця від дня його надходження, надано відповідь від 19.03.2024 по суті звернення за підписом т.в.о. начальника відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області С. Коротаєва , що відповідає вимогам статей 15, 20 Закону № 393/96. При цьому, вважає, що незгода позивача із змістом відповіді не є підставою для визнання неналежним розгляду такого звернення.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є громадянкою України та особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується наявними у справі копіями паспорту ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 та довідкою до акта огляду МСЕК Серія 12 ААБ №711481.

03.03.2024 ОСОБА_1 надіслала через Урядовий контактний центр заяву, реєстраційний номер ФИ-16943884, адресовану начальникові Відділення поліції №1 міста Полтави ГУНП в Полтавській області, в якій повідомила наступне: "Керуючись ст. 40 Конституції України направляю Вам листа та повідомляю, що в провадженні ВП №1 м. Полтава ГУНП у Полтавській області перебуває КП №0001086. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024 справа №552/5408/24 матеріали провадження, внесеного до ЄРДР 03.05.2019 за №0001086 повернуто органу досудового розслідування. Судом встановлено, що з матеріалів КП №0001086 вбачається, що слідчим неодноразово виносилися постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувалися судом, а матеріали кримінального провадження направлені для проведення подальшого досудового розслідування.

В матеріалах провадження маються численні вказівки щодо проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, однак відсутні відомості, які саме дії було вчинено слідчим на виконання наданих вказівок та інформація, чи взагалі якісь слідчі дії проводилися для встановлення причетних осіб до вчинення кримінального правопорушення. Останні вказівки прокурора у кримінальному провадженні було надано 20.04.2022 під час скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 05.04.2022. Судом встановлено, що 08.09.2021 та 18.02.2022 ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Полтави було визнано протиправною бездіяльність посадових осіб ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо тривалого досудового розслідування кримінального провадження та нездійснення необхідних і достатніх дій для закінчення досудового розслідування протягом розумного строку, та порушення розумних строків досудового розслідування.

У зв`язку з вищевикладеним, вимагаю провести службові перевірки по фактам системної протиправної бездіяльності дізнавача ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, що підтверджено ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 та 18.02.2022 та ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024 справа №552/5408/22 у додатках з притягненням до відповідальності дізнавача та його керівника за відсутність відомчого контролю.

Відповідь чекаю по кожному факту окремо з притягненням до відповідальності винних працівників та наданням скан-копій матеріалів перевірок, тільки на мою електронну скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 для направлення до ЄСПЛ заява №34046/70. Копію заяви направити до Генеральної прокуратури України для реагування".

Зазначена заява ОСОБА_1 зареєстрована у ГУНП в Полтавській області 04.03.2024.

Звернення ОСОБА_1 від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, розглянуто Відділом поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, за наслідками чого складено довідку від 19.03.2024, затверджену т.в.о. начальника відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області С. Коротаєв 19.03.2024, в якій зазначено, що під час розгляду матеріалів звернення співробітниками ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області в обставинах, які було викладено заявником, відсутні дані, які б указували на наявність кримінального правопорушення чи адміністративного правопорушення; факт бездіяльності старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Дорошко О.О. не підтвердився.

Листом від 19.03.2024 №1727/115/102/02-2024, за підписом т.в.о. начальника відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області С. Коротаєва , ініціатора звернення проінформовано, що в ході проведення перевірки факт бездіяльності з боку старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Дорошко О.О. не підтвердився. За результатами проведеної перевірки було встановлено, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню проводилося без порушень діючого законодавства, жодних неправомірних дій працівників поліції в ході розслідування не допущено, порушень КПК України щодо забезпечення належного проведення досудового розслідування не виявлено. Прийняте рішення ініціатор звернення може оскаржити у порядку, визначеному ст. 17 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, та щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з частинами першої, шостої та сьомої статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З аналізу положень Закону України "Про звернення громадян" випливає, що в разі надходження до органу звернення такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в ньому обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі №815/1178/17, від 30.11.2020 року у справі №280/4698/19.

Предметом спору у цій справі є бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884.

З матеріалів справи встановлено, що у заяві від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, адресованій начальникові ВП №1 міста Полтави ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 порушила питання про проведення службових перевірок по фактах системної протиправної бездіяльності дізнавача ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області в межах здійснення кримінального провадження №0001086 від 03.05.2019, що підтверджено ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 та 18.02.2022 та ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024 справа №552/5408/22, з притягненням дізнавача, його керівника та усіх винних працівників поліції до відповідальності.

При цьому, наявними у матеріалах справи письмовими доказами підтверджується, що звернення ОСОБА_1 від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, розглянуто Відділом поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, за наслідками чого складено довідку від 19.03.2024, затверджену т.в.о. начальника відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області С. Коротаєв 19.03.2024, в якій зазначено, що під час розгляду матеріалів звернення співробітниками ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області в обставинах, які було викладено заявником, відсутні дані, які б указували на наявність кримінального правопорушення чи адміністративного правопорушення; факт бездіяльності старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Дорошко О.О. не підтвердився.

Листом від 19.03.2024 №1727/115/102/02-2024, за підписом т.в.о. начальника відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області С. Коротаєва , ініціатора звернення проінформовано, що в ході проведення перевірки факт бездіяльності з боку старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Дорошко О.О. не підтвердився. За результатами проведеної перевірки було встановлено, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню проводилося без порушень діючого законодавства, жодних неправомірних дій працівників поліції в ході розслідування не допущено, порушень КПК України щодо забезпечення належного проведення досудового розслідування не виявлено. Прийняте рішення ініціатор звернення може оскаржити у порядку, визначеному ст. 17 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

З урахування викладеного, колегія суддів вважає, що у спірному випадку звернення ОСОБА_1 від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, розглянуто і вирішено у термін не більше одного місяця від дня його надходження, надано відповідь від 19.03.2024 по суті звернення за підписом т.в.о. начальника відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області С. Коротаєва , що відповідає вимогам статей 15, 20 Закону України "Про звернення громадян".

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, незгода позивача із змістом відповіді не є підставою для визнання неналежним розгляду такого звернення.

Суд також бере до уваги, що згідно з абзацом 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Разом з тим, перевіркою звернення ОСОБА_1 від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, не встановлено підстав для притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, про що поінформовано заявника за наслідками розгляду звернення по суті.

Стосовно викладеного у зверненні позивача прохання окремо направити копію заяви до Генеральної прокуратури України для реагування, колегія суддів зазначає, що Законом України "Про звернення громадян" передбачено єдину підставу для пересилання звернення за належністю іншому органу чи посадовій особі, а саме: якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень (частина 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян").

Зважаючи на те, що порушене у зверненні позивача питання стосувалося проведення службових перевірок стосовно дій працівників поліції відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, а відповідно до ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, суд констатує про віднесення до повноважень керівника відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області порушеного питання та відповідно відсутність підстав для пересилання звернення до Генеральної прокуратури України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що під час розгляду її звернення відповідачем порушено п. 4 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію", з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності.

У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних кримінальних правопорушень, вчинених поліцейськими.

Враховуючи те, що фактів катування або інших видів неналежного поводження (жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання) поліцейськими позивач у зверненні від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, не наводила, керівник структурного підрозділу ГУ НП в Полтавській області не мав відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України "Про Національну поліцію" обов`язку ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17.

Враховуючи те, що у спірному випадку проведено перевірку звернення ОСОБА_1 від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, надано відповідь від 19.03.2024 по суті порушеного питання у строк, встановлений Законом України "Про звернення громадян", тобто не порушено права позивача на звернення до органу державної влади, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, та не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у заяві ОСОБА_1 , а відтак і для задоволення відповідних позовних вимог.

З огляду на викладене, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2024, реєстраційний номер ФИ-16943884, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановленим судом.

Отже, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі № 440/3336/24 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 по справі № 440/3336/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський