Справа № 320/15600/24
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року Справа № 320/15600/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України , в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати проведену класифікацію посад апарату Міністерства юстиції України в частині посад головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи, яка погоджена Національним агентством України з питань державної служби.

2. Визнати протиправною відповідь керівника державної служби апарату Міністерства юстиції України від 04.03.2024 № 473-14.9-24 та такою, що порушує права головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи, на справедливу оплату праці.

3. Зобов`язати Міністерство юстиції України повторно провести класифікацію посад апарату Міністерства юстиції України в частині посад головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду та яка має враховуватись з 05.01.2024.

4. Зобов`язати Міністерство юстиції України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманої суми посадового окладу починаючи з 01.01.2024 по дату набрання чинності цього рішення суд та з урахуванням вже виплачених сум посадового окладу і висновків викладених у рішенні суду.

Позиції сторін

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що основною метою посади головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема Відділу, згідно з посадовими інструкціями, затвердженими виконуючим обов?язків державного секретаря Мін`юсту 08.01.2024 (додаток № 5), є забезпечення представництва без окремого доручення керівника (самопредставництво) інтересів Міністерства юстиції України та їх посадових осіб, комісій, утворених при останньому (Вища кваліфікаційна комісія нотаріату, Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих, Центральна експертно-кваліфікаційна комісія, Дисциплінарна комісія приватних виконавців), Державної пенітенціарної служби і держави в судах України та здійснення підготовки процесуальних заяв по суті судового спору, у межах наданої компетенції.

Водночас позивач зазначає, що при проведенні класифікації для всіх посад головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу, що представляють інтереси (самопредставництво) Міністерства юстиції України та їх посадових осіб, комісій, утворених при останньому, Державної пенітенціарної служби і держави в судах України, встановлений VIII (середній) фаховий рівень, який передбачає, що у комплексі основною метою такої посади є часткова підготовка та опрацювання документів щодо представництва інтересів державного органу або інтересів України в судах.

Разом з тим, на думку позивача, такий рівень не може включати в себе, зокрема, невід?ємного елементу представництва, як забезпечення участі у судовому засіданні та інших процесуальних дій, що в комплексі передбачено у VII (вищому) фаховому рівні та здійснюється головними спеціалістами Департаменту, зокрема Відділу.

Позивач вважає, що проведена класифікація посад головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу, в апараті Міністерства юстиції України та відповідь в.о. державного секретаря не відповідають Положенню, посадовим інструкціям таких посад, що порушує права державних службовців, зокрема позивача.

Стосовно правової визначеності віднесення посад головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу, до відповідних фахових рівнів позивач зазначає, що проведена класифікація посад головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу, не відповідає внутрішнім організаційно-правовим документам останнього, які визначають повноваження, завдання та функції державних службовців (Положенню, посадовим інструкціям таких посад).

Крім того, позивач звертає увагу суду, що службовою запискою за підписом директора Департаменту від 10.11.2023 № 1425.9.1.3-23 Управлінню персоналу Міністерства юстиції України надавались пропозиції щодо формування зведеної відомості класифікації посад державної служби для категорій «Б» та «В», зокрема, в частині визначення сім?ї та рівня посад відповідно до Каталогу з врахуванням покладених завдань та функцій Департаменту, зокрема Відділу (заповнені Додатки 1, 2 до Алгоритму додаються, № 7, 8).

Як зазначає позивач, у додатках до цієї службової записки вказувалось, що при кваліфікації посад працівників Департаменту, зокрема Відділу, які здійснюють вищенаведені функції та завдання із самопредставництва у судах, необхідно головних спеціалістів прирівняти до VII (вищого) фахового рівня, а провідних до VIII (середній) фахового рівня, що не було враховано при затвердженні остаточного варіанту класифікації посад апарату Міністерства юстиції.

Отже, на переконання позивача, проведена класифікація посад головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу, в апараті Міністерства юстиції України не відповідає Положенню, посадовим інструкціям таких посад та, відповідно, суперечить Постанові № 1109, що підтверджується нижчевикладеним.

Позивач зазначає, що у пункті 14 Каталогу типових посад державної служби і критерії віднесення до таких посад вказано, що під час встановлення фахового рівня для посад категорії "В" керівник державної служби в державному органі (керівник державного органу) враховує можливість віднесення посади головного спеціаліста та прирівняних до неї посад до VII (вищого), VIII (середнього) та IX (початкового) фахового рівня (у випадку позивача Додаток 19), чого не було дотримано при класифікації посад головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу.

Разом з тим, на підтвердження необхідності віднесення посад головних спеціалістів Департаменту до VII (вищого) фахового рівня позивач зазначає, що VIII (середній) фаховий рівень не передбачає здійснення повноцінної підготовки процесуального документу та підписання його, відправки і однозначно не враховує один із важливіших елементів представництва - участь у судових засіданнях, на відміну від VII (вищого) фахового рівня, що не було враховано при класифікації посад головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу, через невірне тлумачення керівником державної служби Мін?юсту Додатку 19 до Каталогу у взаємозв?язку із Положенням та посадовими інструкціями, у тому числі позивача.

На думку позивача, середній фаховий рівень не охоплює всього того, що виконується головними спеціалістами Департаменту, зокрема Відділу.

Позивач наголошує на важливості та складності категорії справ, у яких здійснюється представництво інтересів суб?єктів владних повноважень головними спеціалістами Департаменту, зокрема Відділу, у судах, а саме у справах, які мають підвищену складність, несуть значний суспільний інтерес та потребують детального опрацювання і можуть бути пов?язаними із забезпеченням участі у судових процесах, матеріали судочинства яких містять інформацію, віднесену до державної таємниці, про що зазначено в меті посади Додатку 1 до Алгоритму заповненого Департаментом, Положенні та у зв?язку з чим головні спеціалісти, зокрема позивач, мають високе навантаження, що підтверджується результатами виконання завдань державним службовцем за 2023 рік (додаток № 6), на підставі яких сформовані завдання на 2024 рік.

Враховуючи викладене, на переконання позивача, дії відповідача призвели до порушення прав державних службовців на справедливе та обгрунтоване керівником державної служби Мін?юсту визначення фахового рівня, оплату праці у відповідності до виконуючих посадових обов?язків, що у свою чергу створило несприятливі і неприємні ситуації для головних спеціалістів 19 сім?ї, у тому числі позивача, та в цілому розвитку державної служби.

Щодо обгрунтованості відповіді керівника державної служби на скаргу позивач зазначає, що у відповіді на скаргу державних службовців щодо помилковості проведеної класифікації посад головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу, керівник державної служби Міністерства юстиції України посилається на дискреційність повноважень та відсутність бюджетних асигнувань.

Водночас, на думку позивача, вказане суперечить нормам права, оскільки повноваження державного секретаря в частині проведення класифікації головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу, за VIII фаховим рівнем (на власний розсуд) не належать до дискреційних, оскільки єдиною вірною класифікацією є віднесення головних спеціалістів Департаменту до VII фахового рівня. Наявність правових підстав для віднесення головних спеціалістів Департаменту до VII (вищого) фахового рівня автоматично виключає можливість прийняття рішення про віднесення їх до VIII (середнього) фахового рівня, що не враховано при проведенні класифікації посад головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу.

Також позивач зазначає, що у відповіді керівника державної служби Мін?юсту було вказано, що рішення щодо кількості посад державної служби у відсотках категорії «В» в межах відповідного фахового рівня приймає керівник державної служби в державному органі виключно в межах видатків, передбачених на оплату праці працівників державних органів у Законі України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Разом з тим, позивач звертає увагу суду, що посадові особи органів державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину для не проведення вірної та справедливої, з урахуванням всіх критеріїв до посади, класифікації посад головних спеціалістів та відповідної оплати праці.

Стосовно не надання відповіді на всі проблематики викладені у скарзі державних службовців та відсутності вмотивованих обґрунтувань не скликання комісії позивач вказує про формальний підхід до розгляду скарги державних службовців та прийняття відповідного рішення, оскільки, у відповіді відсутні аргументи відхилення всіх доводів скаржників та, зокрема, не було чітко і зрозуміло зазначено чому саме неможливо класифікувати головних спеціалістів Департаменту по вищому фаховому рівню, у відповідності до їх повноважень.

Крім того, позивач зазначає, що керівником державної служби у відповіді не наведено жодних мотивів щодо відхилення законного прохання державних службовців стосовно утворення комісії та залучення заінтересованих осіб до неї, якими є і скаржники, у тому числі позивач.

Стосовно порушеного права на справедливу оплату праці позивач зазначає, що через невірно проведену класифікацію посад головних спеціалістів Департаменту, зокрема Відділу (без належного врахування посадових обов?язків та функцій), відбулось порушення прав позивача на справедливу оплату праці.

Позивач вказує, що класифікація посад головних спеціалістів Департаменту суттєво впливає на посадовий оклад вказаних посад державної служби, оскільки, відповідно до Схеми посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році, затвердженої постановою від 29.12.2023 № 1409, по 19 сім`ї «Правове забезпечення» у VIII (середньому) фаховому рівню посадовий оклад складає 29 184 грн (грейд 12), за яким класифіковано головних спеціалістів Департаменту, зокрема позивача, у той час, як у VII (вищому) фаховому рівню - 37 939 грн (грейд 11), що є відчутною різницею.

Крім того, позивач зауважує, що з отриманої на публічні запити інформації з Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України (тип держоргану - 1.1, як і Мін?юст) (додатки № 10, 11, 12) спеціалісти їх юридичних структурних підрозділів (з подібними посадовими обов?язками), які виконують функції у цих органах державної влади із само представництва інтересів в судах України, кваліфіковані за VII (вищим) фаховим рівнем на відміну від всіх працівників Департаменту, зокрема Відділу (немає жодного кваліфікованого по вищому фаховому рівню), що вказує на очевидну відсутність справедливості в оплаті праці у державному секторі, у зв?язку із невірно проведеною класифікацією посад державних службовців апарату Міністерства юстиції України, а саме головних спеціалістів Департаменту, у тому числі Відділу, та на порушення права працівників, зокрема позивача.

Таким чином, враховуючи викладене обґрунтування, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати проведену класифікацію посад апарату Міністерства юстиції України в частині посад головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи, яка погоджена Національним агентством України з питань державної служби; визнати протиправною відповідь керівника державної служби апарату Міністерства юстиції України від 04.03.2024 № 473-14.9-24 та такою, що порушує права головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи, на справедливу оплату праці; зобов?язати Міністерство юстиції України повторно провести класифікацію посад апарату Міністерства юстиції України в частині посад головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду та яка має враховуватись з 05.01.2024; зобов??язати Міністерство юстиції України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманої суми посадового окладу починаючи з 01.01.2024 по дату набрання чинності цього рішення суд та з урахуванням вже виплачених сум посадового окладу і висновків викладених у рішенні суду.

Відповідач проти позову заперечує з наступних підстав.

Згідно з пунктом 4 наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2023 № 1780/к «Про проведення класифікації посад державної служби в апараті Міністерства юстиції України» керівників самостійних структурних підрозділів, в т.ч. Департаменту з питань судової роботи зобов?язано: 1) забезпечити заповнення основної інформації про посади державної служби по кожній посаді державної служби відповідного самостійного структурного підрозділу та (за потреби) взяти участь у проведенні класифікації посад; 2) надати Управлінню персоналу до 10 листопада 2023 року основну інформацію про посади державної служби за формою згідно з додатком 1 в електронній формі у форматі XLSX (XLS).

Відповідач зазначає, що службовою запискою від 10.11.2023 № 1425-9.1.3-23 Департаментом з питань судової роботи було надано заповнений додаток 1 (основна інформація про посади), в тому числі основна інформація про посади головних спеціалістів відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи Міністерства юстиції України Департаменту з питань судової роботи, відповідно до якої головні спеціалісти вказаного відділу витрачають робочий час на такі основні напрями:

- 40 відсотків - забезпечення представництва без окремого доручення керівника;

- 40 відсотків - здійснення підготовки заяв по суті: позовних заяв, відзивів, відповідей на відзиви, заперечень, пояснень; заяв з процесуальних питань: клопотань, заяв, інших процесуальних документів тощо;

- 10 відсотків - участь у розробці проектів нормативно-правових актів;

- 5 відсотків - розгляд запитів та звернень народних депутатів України, громадян, підприємств, установ, організацій, запитів на отримання публічної інформації;

- 5 відсотків - координація та контроль діяльності структурних підрозділів територіальних органів Мін?юсту.

Як зазначає відповідач, згідно з пунктом 13 Алгоритму проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану відповідно до Каталогу типових посад державної служби і критерії віднесення до таких посад було визначено класифікаційний код посади головного спеціаліста відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи Міністерства юстиції України Департаменту з питань судової роботи 19-VIII-1.1.

Разом з тим, відповідач вказує, що VIII рівень визначався з урахуванням наступного:

1) підпункт 2 пункту 13 Алгоритму (рівень посади, який найбільш точно описує посаду державної служби) - загалом 60 відсотків робочого часу за посадою витрачається на підготовку та опрацювання документів щодо представництва інтересів державного органу або інтересів України в судах (VIII рівень); 40 відсотків - на забезпечення представництва (VII рівень);

2) згідно з положенням про відділ судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи Міністерства юстиції України функції з представництва у головних спеціалістів обмежені у порівнянні з начальником та його заступником;

3) абзац другий пункту 14 Каталогу (посада головного спеціаліста може бути віднесена до VII (вищого), VIII (середнього) та IX (початкового) фахового рівня);

4) абзац п?ятий пункту 14 Каталогу (рішення щодо кількості посад державної служби у відсотках категорії «В» (тобто головних спеціалістів, провідних спеціалістів, спеціалістів) в межах відповідного фахового рівня приймає керівник державної служби в державному органі (керівник державного органу) виключно в межах видатків, передбачених на оплату праці працівників державних органів у Законі України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Відповідач зазначає, що фаховий рівень посад головних спеціалістів відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судовопретензійної роботи Міністерства юстиції України Департаменту з питань судової роботи було визначено на рівні VIII (середньому) з урахуванням розміру фонду оплати праці працівників апарату Мін?юсту на 2024 рік (782 265,1 тис. гри), визначений лімітною довідкою про бюджетні асигнування, доведеною листом Міністерства фінансів України від 29.11.2023 № 04130-19-10/32986;

5) недопущення погіршення умов оплати праці у 2024 році у порівнянні з аналогічними умовами 2023 року (розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 О. за січень-квітень 2023 року - 71 651 грн; за січень-квітень 2024 року - 148 470 грн; отже, нарахована заробітна плата у 2024 році збільшилась на 107,2 відсотка у порівнянні з аналогічним періодом 2023 року).

6) пункт 14 Алгоритму (у разі виникнення спірних питань щодо класифікації посад державної служби вирішальним є рішення керівника державної служби).

На переконання відповідача результати класифікації вказаних посад (встановлення класифікаційного коду 19-VIII-1.1) є обґрунтованими та правомірними.

Стосовно зауважень позивача про те, що в Міністерстві фінансів України та Міністерстві економіки всі посади головних спеціалістів підрозділів з представництва у судах кваліфіковані за VII (вищим) рівнем не відповідає дійсності відповідач зазначив наступне.

В Міністерстві фінансів України згідно з штатним розписом від 26.01.2024 № 16140-09-01/2557 у відповідному підрозділі № 13 «Управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту) більшість посад головних спеціалістів має класифікаційний код 19-VIII-1.1.

В Міністерстві економіки згідно з штатним розписом від 27.02.2024 № 2121- 09/15023-03 у відповідному підрозділі (Управління представництва інтересів міністерства економіки України Департаменту юридичного забезпечення) більшість посад головних спеціалістів має класифікаційний код 19-VIII-1.1.

Крім того, відповідач зауважує, що відповідно до Посібника «Покроковий алгоритм проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану» (далі - Алгоритм/Посібник) у разі виявлення фактів недотримання положень Алгоритму або невідповідності класифікації посад вимогам Каталогу Національного агентства з питань державної служби надсилає державному органу повідомлення про необхідність доопрацювання відомостей у визначений НАДС строк, який не перевищує п?яти робочих днів.

Разом з тим, як стверджує відповідач, жодних подібних повідомлень від Національного агентства з питань державної служби до Міністерства юстиції України не надходило.

Враховуючи викладене, визначення класифікаційного коду посади головного спеціаліста відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи Міністерства юстиції України Департаменту з питань судової роботи, на думку відповідача, відбувалось відповідно до норм та стандартів, встановлених діючими нормативно-правовими актами.

Крім того, відповідач вказує, що саме Національне агентство з питань державної служби уповноважене приймати остаточне рішення щодо правильності та відповідності посад діючому Алгоритму проведеної класифікації, а тому позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування проведеної класифікації посад апарату Міністерства юстиції України в частині посад головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Стосовно доводів позивача про посилання в.о. державного секретаря Міністерства юстиції України на свої дискреційні повноваження під час проведення класифікації посад та межами бюджетних асигнувань на оплату праці при відмові у задоволенні скарги позивача, відповідач вказує, що зазначені твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки в.о. державного секретаря Міністерства юстиції України відповіддю від 04.03.2024 № 473-14.9-24 позивачу надав вичерпну та обґрунтовану відповідь щодо реформування системи оплати праці державних службовців на основі класифікації посад державної служби (лист від 04.03.2024 № 473-14.9-24 додається). Зокрема, у листі зазначено, що рішення щодо кількості посад державної служби у відсотках категорії «В» у межах відповідного фахового рівня приймає керівник державної служби в державному органі виключно в межах видатків, передбачених на оплату праці працівників державних органів. Основні права та обов?язки державних службовців Департаменту з питань судової роботи, визначені в положеннях, не змінилися.

Щодо законності проведеної класифікації посад головних спеціалістів відповідач вказує, що Міністерство юстиції України листом від 05 січня 2024 року № 2837/14.2/11-24 надіслало на погодження результати класифікації посад до НАДС, відповідно до яких для посад головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема і посади головного спеціаліста відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи Міністерства юстиції України, яку обіймає ОСОБА_1 , було встановлено VIII (середній) фаховий рівень.

Крім того, відповідач зауважує, що абзацом 7 пункту 18 Алгоритму передбачено, що результати класифікації посад в державному органі вважаються погодженими, якщо повідомлення НАДС про необхідність доопрацювання відомостей не надіслано відповідному державному органу протягом 30 днів.

Водночас, враховуючи, що повідомлення НАДС про необхідність доопрацювання відомостей протягом встановленого строку до Мін?юсту не надходило, то в силу вимог абзацу 7 пункту 18 Алгоритму результати класифікації посад в Міністерстві юстиції України, на думку відповідача, вважаються погодженими.

Отже, відповідач підсумовує, що при прийнятті рішення щодо класифікації посад апарату Міністерство юстиції України діяло в межах та спосіб, передбачений законодавством, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття обгрунтованого рішення та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів усіх працівників апарату Міністерства юстиції України.

Крім того, відповідач зауважує, що в позовній заяві не наводиться жодних вагомих аргументів та доказів в обгрунтування своєї позиції щодо належності його посади до VII (вищого) фахового рівня (наприклад, розроблений позивачем проєкт документа з комплексних пропозицій щодо формування та/або реалізації державної політики/забезпечення діяльності державного органу за окремим напрямом діяльності структурного підрозділу або державного органу).

Щодо порушення права позивача на справедливе та обгрунтоване визначення фахового рівня та оплату праці у відповідності до виконуючих посадових обов?язків відповідач зазначає, що після проведеної класифікації посад апарату Міністерства юстиції України за період 2024 року позивачу нарахована заробітна плата 148470,44 грн., що на 107 відсотків (на 76819,44 грн.) більше, ніж у попередньому році за зазначений період.

Таким чином відповідач зауважує, що рівень заробітної плати позивача та державних службовців Департаменту з питань судової роботи суттєво збільшився, при цьому їх основні права та обов?язки залишилися без змін.

Разом з тим, відповідач зазначає, що за роз?ясненням НАДС від 10 січня 2024 року № 176-р/з у державних службовців державних органів, які провели класифікацію посад державної служби, не відбулася зміна істотних умов у частині системи оплати праці у 2024 році, оскільки пунктом 12 розділу Прикінцевих положень Закону визначено умови оплати праці державних службовців на 2024 рік.

Крім того, відповідач зауважує, що норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році для всіх категорій працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери, державних органів розмір заробітної плати (грошового забезпечення) може змінюватися виключно в межах бюджетних призначень на оплату праці, передбачених у державному бюджеті.

Враховуючи викладене, відповідач підсумовує, що твердження позивача про очевидне порушення прав державних службовців на справедливе та обгрунтоване визначення фахового рівня та оплату праці у відповідності до виконуваних посадових обов?язків не відповідає дійсності та свідчить про хибне трактування позивачем положень законодавства.

Стосовно визнання протиправною відповідь керівника державної служби апарату Міністерства юстиції України від 04 березня 2024 року № 473-14.9-24 відповідач зазначає, що, оскільки відповідно до діючої редакції Закону України «Про державну службу» не передбачено обов?язку керівника державної служби утворювати комісії, то зазначена комісія не утворювалась, а тому вказана відповідь є обгрунтованою.

Щодо зобов?язання Міністерства юстиції України повторно провести класифікацію посад апарату Міністерства юстиції України в частині посад головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи з урахуванням висновків викладених у рішенні суду та яка має враховуватись відповідач стверджує, що підстави для проведення повторної класифікації відсутні, оскільки Мін?юст під час проведення класифікації посад державної служби діяло в межах та у спосіб передбачений законодавством.

Враховуючи викладене, на думку відповідача, позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Процесуальні дії у справі

18.04.2024 ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

03.05.2024 відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, який зареєстрований 21.06.2024.

15.05.2024 позивачем подано відповідь на відзив (одержано судом 16.05.2024).

10.06.2024 судом одержано заперечення на відповідь на відзив.

21.06.2024 зареєстровано в суді заяву відповідача про залучення третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національне агентство з питань державної служби, в обґрунтування якої позивач зазначає про відсутність повідомлення від НАДС до Мін`юсту щодо необхідності доопрацювання результатів класифікації, що може вплинути на інтереси НАДС.

Суд, вирішуючи заяву про залучення третьої особи у справі зазначає, що подана заява є необґрунтованою, оскільки сам позивач не заперечує того факту, що у разі ненадходження до Мін`юсту повідомлення від НАДС щодо результатів класифікації посад протягом 30 днів, результати такої класифікації вважаються погодженими.

Отже, враховуючи предмет спору та викладене, вказана заява позивача про залучення НАДС у якості третьої особи на стороні відповідача не підлягає задоволенню.

24.07.2024 до суду надійшла заяву відповідача про долучення доказів.

Встановивши правові позиції сторін, їх обґрунтування, розглянувши подані ними документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Встановлені обставини судом

Наказом Міністерства юстиції України «Про призначення» від 23.09.2022 № 4026/5 (далі - наказ № 4026/5) ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи Міністерства юстиції України з 03.10.2022 року.

Наказом № 4026/5 визначено посадовий оклад у розмірі 11300 грн на місяць, про що позивач був проінформований та погодився з відповідними умовами праці.

У відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 23.10.2023 № 1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (далі - Постанова № 1109), класифікація посад в апараті Міністерства юстиції України була затверджена 05.01.2024 та є діючою (додаток № 10), про що, зокрема, міститься відповідна інформація на вебсайті Національного агентства України з питань державної служби (далі - НАДС) за наступним посиланням:

https://docs.google.com/spreadsheets/d/15olfGpwph2DN724tkGu4exi9vjRMYuEr/edit#gid=

31.01.2024 Позивачем отримана заробітна плата, яка обраховувалась з посадового окладу 29 148 грн, що відповідає VIII фаховому рівню 19 сім?ї «Правове забезпечення».

14.02.2024, не погоджуючись з вищевказаною класифікацією посад, позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору у відповідності до статті 11 Закону України «Про державну службу» шляхом подання разом з іншими головними спеціалістами Департаменту скарги № 192-9.2.1-24 (додаток № 10) виконуючому обов?язків державного секретаря Міністерства юстиції України.

04.03.2024 виконуючим обов`язки державного секретаря Міністерства юстиції України сформована відповідь № 473-14.9-24 (додаток № 13), якою відмовлено у задоволенні вказаної скарги.

Не погоджуючись з обґрунтованістю позиції відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Застосовані судом норми права та висновки суду

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 826/15741/18, з метою безумовного дотримання конституційного принципу, визначеного у статті 129 Конституції України, в частині третій статті 2 та статті 9 КАС України закріплено, що до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Принцип змагальності судового провадження охоплює собою право особи, крім можливості подавати власні докази, знати про існування всіх представлених доказів та пояснень іншими учасниками справи, оскільки вони можуть вплинути на рішення суду, мати можливість знайомитись з матеріалами справи та робити з них копії, а також володіти відповідними знаннями (залучати професійного представника) та змогу коментувати представлені докази та пояснення у належній формі та у встановлений час.

Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття "право на справедливий суд", що гарантоване Конвенцією.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Стосовно позовної вимоги про протиправність проведеної класифікації посад апарату Міністерства юстиції України в частині посад головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи, яка погоджена Національним агентством України з питань державної служби суд вказує наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

У статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Пунктами 10 та 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX (далі - Закон № 3460-ІХ) установлено, що у 2024 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, крім державних органів, зазначених у пунктах 20-22 цього розділу.

У 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.

Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За приписами пункту першого Положення про Національне агентство України з питань державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 500 (далі - Положення № 500), Національне агентство України з питань державної служби (далі - НАДС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується i координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, здійснює функціональне управління державною службою в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті).

Пунктами першим та другим Розділу VII Методики проведення класифікації посад державної служби, затвердженої наказом НАДС від 30.09.2020 № 187-20, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.12.2020 за № 1219/35502 визначено, що НАДС забезпечує координацію проведення та погодження результатів класифікації посад державної служби. НАДС забезпечує навчання членів класифікаційних комітетів після видання наказів про проведення класифікації.

Згідно із пунктом першим Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (далі - Положення № 228), Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2023 року № 1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (далі - постанова № 1109) встановлено, що у 2023 році з метою підготовки до впровадження у 2024 році єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад державної служби після набрання чинності законом щодо зміни моделі оплати праці державних службовців класифікація посад державної служби державними органами проводиться у місячний строк з дня набрання чинності цією постановою згідно з Алгоритмом проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану, затвердженим цією постановою (далі - Алгоритм).

Пунктом третім постанови № 1109 передбачено, що державним органам провести класифікацію посад державної служби із штатною чисельністю: до 100 посад - протягом 10 робочих днів з дня набрання чинності цією постановою; до 500 посад - протягом 15 робочих днів з дня набрання чинності цією постановою; до 1000 посад - протягом 20 робочих днів з дня набрання чинності цією постановою; понад 1000 посад - не пізніше ніж через місяць з дня набрання чинності цією постановою.

Відтак, вказаним нормативно-правовими актом на державний орган, у тому числі і на відповідача, покладено обов`язок провести класифікацію посад державної служби.

Судом встановлено, що на виконання постанови № 1109 Міністерством юстиції України проведено класифікацію посад державної служби апарату Міністерства та його територіальних органів відповідно до затверджених Каталогу й Алгоритму.

Крім того, постановою № 1109 затверджено Каталог типових посад державної служби і критерії віднесення до таких посад (далі - Каталог) та Алгоритм.

Каталог розроблено для використання керівниками державної служби в державних органах, працівниками служб управління персоналом, керівниками структурних підрозділів та іншими державними службовцями державних органів під час проведення класифікації посад державної служби.

Алгоритм визначає загальні вимоги до проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану.

Відповідно до пункту 4 Алгоритму класифікація посад проводиться, зокрема, за такими етапами:

1) організація проведення класифікації посад;

2) збір інформації про посади державної служби;

3) класифікація посад.

Пунктом 18 Алгоритму передбачено, що НАДС опрацьовує, узагальнює та погоджує результати класифікації посад у державних органах, крім Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, постійно діючого допоміжного, допоміжного, консультативно-дорадчого органу, утвореного Президентом України, Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, апаратів (секретаріатів) Ради національної безпеки і оборони України, Центральної виборчої комісії, Рахункової палати, Конституційного Суду України, Верховного Суду, Офісу Генерального прокурора, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Державні органи, визначені в абзаці першому цього пункту, надсилають НАДС результати класифікації посад для врахування під час підготовки умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році.

Під час погодження результатів класифікації посад у державних органах НАДС: проводить перевірку додержання державними органами вимог до підготовки інформації, її повноти та оформлення за встановленими формами, передбаченими цим Алгоритмом і додатками до нього; проводить аналіз документів, передбачених пунктом 16 цього Алгоритму, на предмет їх відповідності положенням Каталогу (виявлення технічних, логічних та концептуальних помилок чи неточностей під час віднесення до сімей посад, рівнів посад, типів та юрисдикції державних органів).

У разі виявлення фактів недотримання положень цього Алгоритму або невідповідності класифікації посад вимогам Каталогу НАДС надсилає державному органу, в якому проведено класифікацію посад, повідомлення про необхідність доопрацювання відомостей у визначений НАДС строк, який не перевищує п`яти робочих днів, про що інформує державний орган, листом якого надіслано відомості.

Результати класифікації посад в державному органі вважаються погодженими, якщо повідомлення НАДС про необхідність доопрацювання відомостей не надіслано відповідному державному органу протягом 30 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з пунктом 4 наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2023 № 1780/к «Про проведення класифікації посад державної служби в апараті Міністерства юстиції України» керівників самостійних структурних підрозділів, в тому числі Департаменту з питань судової роботи зобов`язано:

1) забезпечити заповнення основної інформації про посади державної служби по кожній посаді державної служби відповідного самостійного структурного підрозділу та (за потреби) взяти участь у проведенні класифікації посад;

2) надати Управлінню персоналу до 10 листопада 2023 року основну інформацію про посади державної служби за формою згідно з додатком 1 в електронній формі у форматі XLSX (XLS).

Судом встановлено, що службовою запискою Департаменту з питань судової роботи від 10.11.2023 № 1425-9.1.3-23 надано заповнений додаток 1 (основна інформація про посади), в тому числі основна інформація про посади головних спеціалістів відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи Міністерства юстиції України Департаменту з питань судової роботи.

Відповідно до цієї інформації вказані головні спеціалісти витрачають робочий час на такі основні напрями:

40 відсотків - забезпечення представництва без окремого доручення керівника;

40 відсотків - здійснення підготовки заяв по суті: позовних заяв, відзивів, відповідей на відзиви, заперечень, пояснень; заяв з процесуальних питань: клопотань, заяв, інших процесуальних документів тощо.

10 відсотків - участь у розробці проектів нормативно-правових актів;

5 відсотків - розгляд запитів та звернень народних депутатів України, громадян, підприємств, установ, організацій, запитів на отримання публічної інформації;

5 відсотків - координація та контроль діяльності структурних підрозділів територіальних органів Мін?юсту.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з пунктом 13 Алгоритму та відповідно до Каталогу було визначено класифікаційний код посади головного спеціаліста відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи Міністерства юстиції України Департаменту з питань судової роботи 19-VIII-1.1. При цьому VIII рівень визначався з огляду на:

1) підпункт 2 пункту 13 Алгоритму (рівень посади, який найбільш точно описує посаду державної служби) - загалом 60 відсотків робочого часу за посадою витрачається на підготовку та опрацювання документів щодо представництва інтересів державного органу або інтересів України в судах (VIII рівень); 40 відсотків - на забезпечення представництва (VII рівень);

2) згідно з положенням про відділ судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи Міністерства юстиції України функції з представництва у головних спеціалістів обмежені у порівнянні з начальником та його заступником;

3) абзац другий пункту 14 Каталогу (посада головного спеціаліста може бути віднесена до VII (вищого), VIII (середнього) та IX (початкового) фахового рівня);

4) абзац п?ятий пункту 14 Каталогу (рішення щодо кількості посад державної служби у відсотках категорії «В» (тобто головних спеціалістів, провідних спеціалістів, спеціалістів) в межах відповідного фахового рівня приймає керівник державної служби в державному органі (керівник державного органу) виключно в межах видатків, передбачених на оплату праці працівників державних органів у Законі України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Враховуючи розмір фонду оплати праці працівників апарату Мін?юсту на 2024 рік (782 265,1 тис. гри), визначений лімітною довідкою про бюджетні асигнування, доведеною листом Міністерства фінансів України від 29.11.2023 № 04130-19-10/32986, фаховий рівень посад головних спеціалістів відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судовопретензійної роботи Міністерства юстиції України Департаменту з питань судової роботи було визначено на рівні VIII (середньому);

5) недопущення погіршення умов оплати праці у 2024 році у порівнянні з аналогічними умовами 2023 року (розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за січень-квітень 2023 року - 71 651 грн; за січень-квітень 2024 року - 148 470 грн; отже, нарахована заробітна плата у 2024 році збільшилась на 107,2 відсотка у порівнянні з аналогічним періодом 2023 року).

6) пункт 14 Алгоритму (у разі виникнення спірних питань щодо класифікації посад державної служби вирішальним є рішення керівника державної служби).

Надалі, як встановлено судом, результати класифікації листом від 23 листопада 2023 року № 154254//14.2 надіслано до НАДС у передбачені законодавством строки.

Водночас повідомлень НАДС про необхідність доопрацювання відомостей до Міністерства юстиції України не надходило, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про погодженість НАДС результатів класифікації посад в Міністерства юстиції України.

Крім того, суд звертає увагу, що за приписами пункту 14 Алгоритму у разі виникнення спірних питань щодо класифікації посад державної служби вирішальним є рішення керівника державної служби.

Тобто, саме керівник державної служби вправі прийняти остаточне рішення щодо застосування класифікації посад в державному органі.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної класифікації 721 посади державної служби категорії «В» апарату Мін?юсту 189 посад віднесено до VII (вищого) фахового рівня, 494 посада - до VІІІ (середнього) фахового рівня та 38 посад - до ІХ (початкового) фахового рівня.

Для посад головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема і посади головного спеціаліста відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи Міністерства юстиції України, яку обіймає ОСОБА_1 , було встановлено VIII (середній) фаховий рівень.

Суд критично оцінює доводи позивача стосовно зазначення у додатках до службової записки від 10.11.2023 № 1425.9.1.3-23 положення про те, що при кваліфікації посад працівників Департаменту, зокрема Відділу, які здійснюють функції та завдання із самопредставництва у судах, необхідно головних спеціалістів прирівняти до VII (вищого) фахового рівня, а провідних до VIII (середній) фахового рівня, оскільки питання врахування вказаної позиції Департаменту при затвердженні остаточного варіанту класифікації посад апарату Міністерства юстиції належить до повноважень керівника державної служби апарату Міністерства юстиції України.

Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що в Міністерстві фінансів України та Міністерстві економіки спеціалісти їх юридичних структурних підрозділів (з подібними посадовими обов?язками), які виконують функції у цих органах державної влади із самопредставництва інтересів в судах України, кваліфіковані за VII (вищим) фаховим рівнем на відміну від всіх працівників Департаменту, зокрема Відділу (немає жодного кваліфікованого по вищому фаховому рівню), оскільки проведені класифікації посад у зазначених органах державної влади не мають імперативного характеру їх дотримання іншими органами державної влади, зокрема, відповідачем при проведенні класифікації посад апарату Міністерства юстиції України на виконання свого обов`язку, передбаченого пунктом третім постанови № 1109, та з подальшим погодженням результатів класифікації посад у НАДС.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення щодо класифікації посад апарату Міністерства юстиції України, зокрема, встановлення класифікаційного коду 19-VIII-1.1, відповідач діяв в межах та спосіб, передбачений законодавством, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття обгрунтованого рішення.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання протиправною відповідь керівника державної служби апарату Міністерства юстиції України від 04.03.2024 № 473-14.9-24 та такою, що порушує права головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи, на справедливу оплату праці суд вказує наступне.

Як вже зазначалось, 14.02.2024, не погоджуючись з вищевказаною класифікацією посад, позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом подання разом з іншими головними спеціалістами Департаменту скарги № 192-9.2.1-24 (додаток № 10) виконуючому обов?язків державного секретаря Міністерства юстиції України.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана скарга містила такі основні питання, як неможливість виконання головними та провідними спеціалістами обов?язків щодо самопредставництва та необхідність перегляду посадових інструкцій, дисциплінарна відповідальність державних службовців, процесуальні наслідки під час здійснення самопредставництва в судах тощо.

4 березня 2024 року виконуючим обов`язки державного секретаря Міністерства юстиції України складений лист-відповідь № 473-14.9-24 (додаток № 13), яким відмовлено у задоволенні вказаної скарги.

Суд критично оцінює доводи позивача про посилання виконуючим обов`язки державного секретаря Міністерства юстиції України в обґрунтування відмови в задоволенні вищевказаної скарги на дискреційні повноваження під час проведення класифікації посад та межі бюджетних асигнувань на оплату праці з огляду на наступне.

Зокрема, судом встановлено, що у вказаному листі зазначено, що рішення щодо кількості посад державної служби у відсотках категорії «В» у межах відповідного фахового рівня приймає керівник державної служби в державному органі виключно в межах видатків, передбачених на оплату праці працівників державних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (далі - постанова № 1409) затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році, а також перелік типових посад державної служби в межах рівнів посад.

Зокрема, судом встановлено, що зазначений лист містить посилання на положення пункту другого постанови від 29 грудня 2023 року № 1409, відповідно до якої визначено міністрам забезпечити виконання цієї постанови виключно в межах фондів заробітної плати, затверджених у кошторисах.

Більше того, згідно зі статтею 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату лише у межах бюджетних асигнувань на заробітну плату, затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Суд враховує, що листом Міністерства фінансів України від 29 листопада 2023 року № 04130-19-10/32986 Міністерству юстиції України були доведені лімітні довідки про бюджетні асигнування на 2024 рік, в тому числі за бюджетною програмою КПКВК 3601010. Фонд оплати праці апарату Мін?юсту було визначено у розмірі 782 265,1 тис. гривень.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, Міністерство фінансів України листом від 23 листопада 2023 року № (далі - лист № ) повідомило державні органи, що статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що у 2024 році для всіх категорій працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери, державних органів розмір заробітної плати може змінюватися виключно в межах бюджетних призначень на оплату праці, передбачених у державному бюджеті. Рішення щодо кількості посад державної служби у відсотках категорії «В» у межах відповідного фахового рівня приймає керівник державної служби в державному органі (керівник державного органу) виключно в межах видатків, передбачених на оплату праці працівників державних органів у Законі.

Вищевказана позиція Міністерства фінансів України обгрунтована положеннями пункту 14 Каталогу, затвердженого постановою № 1109.

Відповідно до пункту першого Каталогу він визначає перелік сімей та рівнів типових посад державної служби, містить їх опис з метою проведення класифікації посад державної служби.

Пунктом п`ятим Каталогу передбачено, що описи сімей посад державної служби наведені у додатках 1-27. Опис кожної сім?ї посад включає, зокрема, основний функціонал типових посад та рівні посад.

Згідно з пунктом шостим Каталогу основний функціонал типових посад містить узагальнений опис основних напрямів роботи на відповідних посадах державної служби. Перелік основного функціоналу типових посад не є вичерпним.

Відповідно до пункту вісім Каталогу кожна сім?я включає посади різних рівнів відповідно до ролі та місця посади в організаційній структурі державного органу, основної мети посади.

Крім того, суд вказує, що пунктом 14 Каталогу передбачено, що під час встановлення фахового рівня для посад категорії «В» керівник державної служби в державному органі (керівник державного органу) враховує:

- можливість віднесення посади головного спеціаліста та прирівняних до неї посад до VII (вищого), VIII (середнього) та IX (початкового) фахового рівня;

- можливість віднесення посади провідного спеціаліста та прирівняних до неї посад до VIII (середнього) чи IX (початкового) фахового рівня і те, що вони не можуть бути віднесені до VII (вищого) фахового рівня;

- те, що посада спеціаліста та прирівняні до неї посади належать до IX (початкового) фахового рівня та не можуть бути віднесені до VII (вищого) чи VIII (середнього) фахового рівня.

Отже, суд вказує, що питання утримання чисельності працівників у межах фонду заробітної плати, затвердженого у кошторисі, регулюється, зокрема, шляхом прийняття керівником державної служби рішення щодо віднесення до різних фахових рівнів посад державної служби категорії «В».

Стосовно доводів позивача про неможливість виконання головними та провідними спеціалістами обов?язків щодо самопредставництва та процесуальних наслідків під час здійснення самопредставництва в судах суд вказує про їх необгрунтованість з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 7 та частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу» державні службовці також реалізують інші права, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах; державні службовці виконують також інші обов?язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Як вбачається з листа-відповіді від 04.03.2024 № 473-14.9-24, Положення про Департамент з питань судової роботи, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 01 січня 2024 року № 5/5, та положення про структурні підрозділи у складі Департаменту змінювались за ініціативою Департаменту з питань судової роботи у зв?язку зі службовою необхідністю та зміною функціональних обов?язків працівників Департаменту з питань судової роботи, пов?язаною із забезпеченням участі у судових процесах, матеріали судочинства яких містять інформацію, віднесену до державної таємниці (службова записка директора Департаменту з питань судової роботи Вакуленко О. від 28 грудня 2023 року № 1584-9.1.3-23).

Водночас суд враховує, що основні права та обов?язки державних службовців Департаменту з питань судової роботи, визначені в положеннях, не змінилися.

Посадові інструкції окремих працівників Департаменту з питань судової роботи були переглянуті та затверджені в новій редакції на виконання абзацу першого пункту 1 розділу IV Порядку розроблення посадових інструкцій державних службовців категорій «Б» та «В», затвердженого наказом НАДС від 11 вересня 2019 року № 172-19 (у редакції наказу НАДС від 25 листопада 2022 року № 123-22 (далі - Порядок).

Так, згідно з вказаною вимогою Порядку перегляд посадових інструкцій здійснюється не рідше ніж один раз на три роки.

Новою редакцією Порядку змінено форму посадової інструкції, а також порядок її розроблення та затвердження (наказ НАДС від 25 листопада 2022 року № 123-22, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 09 грудня 2022 року за № 1563/388990).

На виконання вимог законодавства Державним секретарем Міністерства юстиції України ОСОБА_2 було видано відповідне доручення від 07 квітня 2023 року № 148/1.3/48-23.

Суд враховує, що у зв?язку з тим, що посадові інструкції окремих працівників Департаменту з питань судової роботи були затверджені 23 листопада 2020 року Управління персоналу звернулось до Департаменту з питань судової роботи службовою запискою від 20 грудня 2023 року № 100-14.3-23 щодо необхідності перегляду таких посадових інструкцій.

За результатами перегляду до посадових інструкцій працівників Департаменту внесено зміни в частині оновлення форми посадової інструкції. При цьому, основні посадові обов?язки у посадових інструкціях не змінилися.

Суд враховує, що вищевказані зміни посадових інструкцій працівників Департаменту не були пов?язані з класифікацією посад державної служби, яка проводилась на виконання постанови № 1109.

Крім того, згідно з частиною третьою статті 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб?єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб?єкта владних повноважень), або через представника.

Водночас, суд враховує, що до переліку, який підтверджує повноваження на самопредставництво (закон, статут, положення, трудовий договір та відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про представників юридичної особи, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності), не відносяться відомості класифікації посад державної служби.

Таким чином, судом встановлено відсутність факту неможливості виконання головними та провідними спеціалістами обов?язків щодо самопредставництва та процесуальних наслідків під час здійснення самопредставництва в судах.

Стосовно доводів позивача про ймовірність притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців Департаменту з питань судової роботи при виникненні спірних ситуацій щодо посадових повноважень (у тому числі за перевищення службових повноважень) внаслідок проведеної класифікації посад суд вважає їх необгрунтованими та передчасними, оскільки спір в цій частині фактично не існує, а тому не підлягає судовому захисту.

Крім того, відповідно до частини першої статті 65 Закону «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов?язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Отже, суд вказує, що складовою частиною дисциплінарного проступку є протиправні винні дії або бездіяльність чи прийняття рішення, в той же час матеріали справи не свідчать про наявність вказаного.

Крім того, суд критично ставиться щодо доводів позивача про формальний підхід до розгляду скарги державних службовців та прийняття відповідного рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконуючим обов`язки державного секретаря Міністерства юстиції України листом-відповіддю від 04.03.2024 № 473-14.9-24 надано обґрунтовану відповідь позивачу щодо стосовно необхідності перегляду питання класифікації посад головних та провідних спеціалістів Департаменту.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов?язання відповідача повторно провести класифікацію посад апарату Міністерства юстиції України в частині посад головних спеціалістів Департаменту з питань судової роботи, зокрема відділу судового забезпечення суміжних правових інституцій Управління судово-претензійної роботи суд зазначає наступне.

Абзацом четвертим пункту 5 Алгоритму передбачено, що у разі проведення повторної класифікації посад згідно з цим Алгоритмом у наказі зазначається кількість посад державної служби, які передбачається ввести до нової структури та (або) штатного розпису державного органу або щодо яких передбачається внести відповідні зміни.

Відповідно до пункту 7 Алгоритму повторна класифікація посад в державному органі проводиться за потреби у разі зміни структури та (або) штатного розпису державного органу з дотриманням відсоткового співвідношення рівнів посад державної служби категорії «В», визначеного Каталогом.

Разом з тим, матеріали справи не підтверджують необхідність проведення повторної класифікації посад апарату Міністерства юстиції України.

Крім того, в межах цієї справи суд встановив, що відповідач під час проведення класифікації посад державної служби діяло в межах та у спосіб передбачений законодавством, а тому підстави для проведення повторної класифікації відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вказує також про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку заробітної плати позивача з 01.01.2024.

Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України разом з матеріалами справи, а також надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема також витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи висновки суду за наслідками вирішення справи, положення ст. ст. 139, 143 КАС України, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.