Справа № 120/14553/23
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14553/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Юлія Миколаївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

03 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування обмеження максимальним розміром до пенсії ОСОБА_1 з 16.07.2019;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, виходячи із заробітку, зазначеного в довідці Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 №05-27/60/2019, в розмірі 50% від суми заробітної плати (грошового забезпечення), починаючи з 16.07.2019 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.03.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дій Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування обмеження максимальним розміром до пенсії ОСОБА_1 з 20.03.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 20.03.2023 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог, а саме щодо перерахунку і виплати пенсії виходячи із заробітку, зазначеного в довідці Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 №05-27/60/2019, в розмірі 50% від суми заробітної плати (грошового забезпечення), починаючи з 16.07.2019 без обмеження пенсії максимальним розміром -відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право та реалізувала його на підставі судових рішень, на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з чим, обмеження максимального розміру до такого виду пенсії не застосовуються.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що повноваженнями щодо призначення та виплати пенсії наділені виключно Головні управління, а тому зазначення конкретних дій та покладення судом зобов`язання щодо застосування конкретних показників при обрахунку пенсійної виплати особи, в тому числі, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Також вказано про незастосування судом строків звернення до суду.

Зазначено, що норми законодавства про обмеження максимального розміру пенсії є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що судом першої інстанції задоволено позов із застосуванням строку звернення до суду, тобто в межах шести місяців, а саме з 20.03.2023.

Зазначено, що розмір пенсії по втраті годувальника визначається розділом V Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В свою чергу, будь-яких застережень щодо необхідності застосування при визначенні розміру пенсії по втраті годувальника обмеження її максимальним розміром Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містить.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду.

На виконання вимог пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року (зі змінами), враховуючи рішення Вищої ради правосуддя № 2314/о/15-24 від 25.07.2024 про звільнення судді ОСОБА_2 у відставку, здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної апеляційної скарги.

За результатами повторного автоматизованого розподілу у порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено склад суду: головуючий суддя Ватаманюк Р. В., судді Сапальова Т.В., Капустинський М. М.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2024 підготовку справи до апеляційного розгляду закінчено та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі № 120/3303/19-а частково задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Вінницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Серед іншого, вказаним рішенням визнано протиправною відмову ГУ ПФУ у Вінницькій області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області з 16.07.2019 перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та з вказаної дати виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці померлого годувальника ОСОБА_3 , з урахуванням фактично виплачених сум пенсії за віком.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 апеляційні скарги ОСОБА_1 та ГУ ПФУ у Вінницькій області залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі № 120/3303/19-а без змін.

На виконання зазначеного судового рішення з 16.07.2019 пенсійний орган перевів позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, обчисливши її в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував померлий годувальник ОСОБА_3 (за матеріалами пенсійної справи таке грошове утримання становило 31398,84 грн).

У подальшому, позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила здійснити їй перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника з 16.07.2019 у розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці померлого годувальника ОСОБА_3 , однак з урахуванням довідки Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 за № 05-27/60/2019, згідно з якою суддівська винагорода ОСОБА_3 , яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 57054,60 грн. Однак, ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило у проведенні відповідного перерахунку.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач оскаржила їх до Вінницького окружного адміністративного суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №120/1450/21-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у перерахунку ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 , розрахованого на підставі довідки Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 № 05-27/60/2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 16.07.2019 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 , розрахованого на підставі довідки Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 № 05-27/60/2019, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії. В решті позовних вимог відмовлено.

27.07.2023 позивач звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою, у якій серед іншого зазначила, що з розрахунку пенсії вбачається, що розмір пенсії у разі втрати годувальника становить 29488,78 грн., проте розмір фактично нарахованої пенсії обмежено 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність та становить 20930 грн.

У відповідь на заяву позивача, ГУ ПФУ у Вінницькій області у листі від 25.08.2023 послалось на приписи ст. 2 Закону №3668 від 08.07.2011 та зазначила, що пенсії позивача не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач вважає дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо застосування обмеження пенсії максимальним розміром до виплати протиправними, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 № 107-VI внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, а саме викладно частину 3 статтю 27 у такій редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону".

Внесені зміни визнано неконституційними згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008.

У подальшому зміни до Закону № 1058-IV внесено відповідно до Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, а саме частину третю статті 27, яку викладено в наступній редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо застосування до пенсії позивача обмеження максимальним розміром ГУ ПФУ у Вінницькій області посилається саме на приписи Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI.

Водночас, в контексті обставин даної справи підлягає дослідженню питання застування приписів Закону № 3668-VI, у разі призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 призначено пенсію у разі втрати годувальника, на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі № 120/3303/19-а та наразі позивач отримує пенсію обчислену відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №120/1450/21-а.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, розмір такої пенсії та період, на який призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника визначено Законом № 1058-IV.

Згідно ст. 37 Закону № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Дітям-сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Саме ст. 37 Закону № 1058-IV визначено розмір пенсії у разі втрати годувальника.

У свою чергу, положення про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність містяться в ч. 3 ст. 27 цього Закону.

При цьому, ця стаття носить назву "розмір пенсії за віком".

Таким чином позивач має право та реалізувала його на підставі вищезазначених рішень суду, на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з чим, обмеження максимального розміру до такого виду пенсії не застосовуються, адже норма ст. 37 Закону № 1058-IV не містить жодних приписів про обмеження розміру пенсії у разі втрати годувальника максимальним розміром.

Аналогічні висновки у подібних правовідносинах за участі цього ж відповідача були викладені у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі № 120/6130/24

При цьому судом першої інстанції вірно вказано, що посилання відповідача на норми абзаців 1, 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI є безпідставними, оскільки позиція позивача у спірних правовідносинах не базується на тому, що вищезазначені норми Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI скасовують обмеження розміру її пенсії.

В апеляційній скарзі скаржником вказано про те, що повноваженнями щодо призначення та виплати пенсії наділені виключно Головні управління, а тому зазначення конкретних дій та покладення судом зобов`язання щодо застосування конкретних показників при обрахунку пенсійної виплати особи, в тому числі, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Стосовно таких тверджень суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14.08.2018 у справі № 820/5134/17, від 28.02.2020 у справі № 806/3304/18, від 16.11.2020 у справі № 640/5615/19, від 04.09.2021 у справі № 320/5007/20, від 14.09.2021 у справі № 320/5007/20 та від 23.12.2021 у справі № 480/4737/19.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2021 у справі № 480/4737/19 та від 08.02.2022 у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Отже, ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відтак обраний спосіб захисту прав позивача повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Твердження скаржника про незастосування судом першої інстанції строків звернення до суду колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції застосовано строки звернення до суду та задоволено позов з 20.03.2024, тобто в межах шестимісячного строку.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо застосування обмеження максимальним розміром до пенсії ОСОБА_1 з 20.03.2023 та зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 20.03.2023 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.