Справа № 607/24793/24
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2024 Справа №607/24793/24 Провадження №2-а/607/467/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Музики А.Б.

позивача та його представника ОСОБА_1 , Янчишина В.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Янчишин В.Й. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просить про скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3451413 від 10.11.2024 року, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Аргументуючи свої позовні вимоги, зазначив, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки правопорушення зазначеного у постанові позивач не вчиняв та не порушував жодних вимог ПДР України. Вважає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи у частині не роз`яснення позивачу прав, у тому числі на правову допомогу. Тому, просить спірну постанову скасувати, відшкодувати позивачу сплачений ним судовий збір та понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн..

Відповідач Головне Управління Національної поліції в Тернопільській області подав відзив на позов у якому позов не визнав. Зазначив, що 10.11.2024 близько 16;36 год. позивач рухаючись на своєму автомобілі марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції за те, що порушив вимоги дорожнього 3.1 «рух заборонено» з таблицею 7.4.7 «час дії знаку неділя з 15:00 до 24:00 год.» Після дослідження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, заслухавши та врахувавши його усні пояснення, поліцейським СРПП СПД №2 (м.Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 було винесено спірну постанову згідно якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн. Вважає, що доказом скоєння позивачем адміністративного правопорушення є матеріали відеозаписів із нагрудної бодікамери поліцейського. Також вважає, що зазначеним відеодоказом підтверджено роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 прав та обов`язків, у тому числі на правову допомогу. Відтак, у задоволенні позову просить відмовити. Також вважає, що адвокатом при наданні правової допомоги позивачу не було докладено значних зусиль для складання позовної заяви у цій справі, оскільки дана справа є незначної складності та звертає увагу суду на відсутність доказів, які б підтверджували понесені позивачем витрати на правову допомогу.

Ухвалою суду від 20.11.2024 відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Янчишин В.Й. у судовому засіданні позов підтримали із підстав наведених у ньому та просять його задовольнити. Також суду прояснили, що як свідчать матеріали даних нагрудної камери працівника поліції, на ній відсутні дані, які б підтверджували ознайомлення позивача із правами передбаченими ст.268 КУпАП, а також не надані докази, які б підтверджували його винуватість у вчиненому.

Представник відповідача був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому частиною 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), шляхом направлення повідомлення, що підтверджується наявним у матеріалах справи доказом про його вручення. Однак явку свого представника відповідач у судове засідання не забезпечив, заяв, клопотань про відкладення справи із поважних причин суду не подавав.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3451413 від 10.11.2024 року, ОСОБА_1 10.11.2024 року о 16 год.36 хв. в місті Шумськ по вул.І.Франка, 32, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.1 «рух заборонено» з таблицею 7.4.7 «час дії неділя з 15 год. до 24 год.» передбаченими ПДР України, чим порушив вимоги пункту 8.4 (в) ПДР України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до підпункту (в) пункту 8.4 ПДР України, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно із п.п. 3.1 підрозділу 3 «Заборонні знаки» розділу 33 ПДР України, знак «Рух заборонено» - забороняється рух усіх трансопртних засобів у випадках коли: початок пішоходної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов`язково додатково встановлюється знак 3.43. Відповідно до підрозділу 6 «Знаки сервісу» розділу 33 ПДР України, табличка 7.4.7 «Час дії» показує дні тижня і час доби, протягом якої діє знак.

Як вбачається із даних нагрудної камери працівника поліції, які додані відповідачем до постанови на підтвердження її правомірності, така фіксація починається після зупинки транспортного засобу марки «Ford Focus» 10.11.2024 о 16:36 год. в місті Шумську по вул..І.Франка,32, яким керував позивач, під час якої працівник поліції пояснює водію, що ним допущено порушення вимог дорожнього знаку «Рух заборонено» із табличкою, яка регламентує час його дії. При цьому, в подальшому, розмова працівника поліції відбувається також з водієм іншого транспортного засобу, якого було зупинено у цей час за таке ж правопорушення та якому під час розгляду справи було роз`яснено його права та вирішено питання про його адміністративну відповідальність. Згодом, працівник поліції підходить до позивача, вручає йому спірну постанову. На зауваження ОСОБА_1 щодо порушення процедурних питань під час її винесення, а саме не роз`яснення йому прав, передбачених ст.268 КУпАП, пояснив, що оскільки він стояв поряд з іншим водієм стосовно якого розглядалась справа, відтак, повинен був чути їх роз`яснення, у тому числі право скористатись правовою допомогою.

В силу вимог ст.279 КУпАП, розгляд кожної адміністративної справи, розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, суд констатує, що при розгляді даної адміністративної відповідачем було порушено порядок її розгляду, передбачений ст.279 КУпАП, не було роз`яснено прав та обов`язків позивачу при розгляді даної справи, у тому числі право скористатись правовою допомогою, передбаченими ст.268 КУпАП, що підтверджується відсутністю підпису ОСОБА_1 у спірній постанові щодо цього, а також зазначеними даними із нагрудних камер працівників поліції.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, проаналізувавши матеріали даної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови накладення адміністративного стягнення слід у цій частині задовольнити, спірну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3451413 від 10.11.2024 року згідно якоїОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати, а справу передати на новий розгляд до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

У зв`язку із тим, що оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню через наявність процедурних порушень, що потребує повторного розгляду справи відповідачем в установленому законом порядку, тому підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), є відсутніми.При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час нового розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів п.3 ч.2 ст.19 КАС України, не поширюється.

Крім цього, суд приходить до висновку, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом в суд у розмірі 605 грн. 60 коп.

Також вирішуючи позов у частині стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частин 3, 4 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 6 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз наведених норм процесуального законодавства свідчить про те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Так, до матеріалів позову позивачем додано касаційної скарги додано ордер про надання правничої (правової) допомоги від 18.11.2024, договір про надання правничої допомоги від 18.11.2024, акт виконаних робіт №01 від 18.11.2024 виконаних адвокатом Янчишиним В.Й. клєнту Лінев`юк О.Г. за договором про надання правової допомоги від 18.11.2024.

Як вбачається із п.1.2 договору про надання правової допомоги від 18.11.2024, укладеного між адвокатом Янчишиним В.Й. та Лінев`юком О.Г., до правничої допомоги відноситься підготовка та подача позовної заяви до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови серія ЕНА №3451413 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та представництво ОСОБА_1 у Тернопільському міськрайонному суді по справі під час судових засідань. Пуктами 1.4 зазначеного договору сторони встановити погодинну оплату, якості порядку обчислення гонорару адвоката. Вартість години роботи адвоката становить 1000 грн. Клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість правничої допомоги протягом тридцяти календарних днів з моменту набрання рішення законної сили.

Згідно із Актом виконаних робіт №01 від 18.11.2024 виконаних адвокатом Янчишиним В.Й. клєнту Лінев`юк О.Г. за договром про надання правової допомоги від 18.11.2024, адвокат надав клієнту юридичні послуги по договру про надання правової допомоги від 18.11.2024, а клієнт прийняв надані послуги. Найменування послуги (роботи), яка надана адвокатом включає в себе: підготовка та подача позовної заяви до ГУНП в Тернопльській області про скасування постанови серії ЕНА №3451413 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху затрачено 2 год., вартісь наданої послуги 2000 грн.

При визначенні суми відшкодування адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зважаючи на викладене, даючи оцінку зазначеним вище аргументам, ураховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг та час проведеної представником позивача роботи та участь його в судових засіданнях, виходячи із складністю даної справи, а також оцінивши заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, у зв`язку з чим вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 1 000 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3451413 від 10.11.2024 року згідно якоїОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати, а справу передати на новий розгляд до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській областісуму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 605(шістсот п`ять) грн. 60 коп., а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду складено 05 грудня 2024 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан