Справа № 420/13139/24
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 грудня 2024 року

м. Київ

справа №420/13139/24

адміністративне провадження №К/990/43606/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Громадська організація "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів" про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - ДП КДКА) Одеської області, третя особа: Громадська організація "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів" (далі - ГО "ВМСОТРЛ"), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати з моменту прийняття рішення ДП КДКА Одеської області у складі: Новицького В.М. (в.о. голови ДП КДКА Одеської області), Бакаянової Н.М. (секретар ДП КДКА Одеської області), Бойко Г.В., Іванової П.В., Маслова В.Г., Пришляк Т.О., Слободяника О.І., Чудновського М.З. від 16.05.2023 у дисциплінарній справі № 685/22 за окремою ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 по справі № 916/2432/21 та дисциплінарною скаргою тимчасово виконуючої обов`язки директора ГО "ВМСОТРЛ" Гнатенко І.В. від 31.10.2022, яким адвоката ОСОБА_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на один рік.

У даній справі спірним є питання правомірності рішення КДКА Одеської області від 16.05.2023 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності - зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на рік - до 16.05.2024. Позивач вважає рішення протиправним через такі підстави:

- порушення строків розгляду: рішення прийняте поза межами строків, встановлених частиною першою статті 40 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

- недотримання процедурних норм: посилання на порушення пункту 39 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України 30.08.2014 № 120.

Рішенням від 31.07.2024 Одеський окружний адміністративний суд, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2024, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статті 330 КАС України, суд дійшов висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Ухвалою від 20.05.2024 Одеського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі № 420/13139/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Скаржник в обґрунтування касаційної скарги посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує на:

- порушення норм процесуального права - частина 2 статті 2 КАС України - без врахування правового висновку Верховного Суду, викладеного у пунктах 47, 48 постанови від 13.04.2020 у справі № 2540/3034/18;

- неправильне застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права - частини першої статті 40 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та статті 39 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120 (далі - Положення № 120) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у пунктах 58, 59 постанови Верховного Суду від 13.04.2020 по справі № 2540/3034/18;

Також скаржник зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 та пункт 2 частини другої статті 353 КАС України та вказує на розгляд справи, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, тобто порушення норм процесуального права статтею 263 КАС України без врахування висновків Верховного Суду, викладених у пунктах 41, 42, 45 та 46 постанови від 22.07.2021 у справі № 280/2286/20.

Суд не бере до уваги посилання скаржника на постанову від 22.07.2021 у справі № 280/2286/20, оскільки предметом позову у цій справі є оскарження приватним нотаріусом наказу управління юстиції, яким нотаріуса зобов`язали усунути виявлені під час планової комплексної перевірки порушення та помилки у діяльності.

Так, подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник оминув обґрунтування подібності правовідносин у цій справі та у справі № 2540/3034/18 на які він посилається, через що також не може вважатися Верховним Судом належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України

Таким чином, враховуючи викладене, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

За правилами частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені в судовому рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Наведений перелік підстав, за яких Верховний Суд може відкрити касаційне провадження у випадку порушення судами норм процесуального права є вичерпним, однак у касаційній скарзі викладене формулювання скаржника в обґрунтуванні підстави касаційного оскарження не підпадає під жодний конкретний підпункт частини другої та/або частини третьої статті 353 КАС України, а отже Суд доходить висновку, що скаржник не виклав підставу оскарження рішень судів попередніх інстанцій.

Також скаржник в обґрунтування підстав касаційного оскарження посилається на підпункти "в" та "г" пункту 5 частини другої статті 328 КАС України.

Скаржник зазначає, що з 02.10.2012 здійснює індивідуальну адвокатську діяльність як єдине джерело доходу. Оскаржуваним рішенням відповідача під час складної економічної ситуації в Україні, спричиненої військовою агресією, на рік позбавлений можливості заробляти, що змусило припинити договори з клієнтами, втратити доходи та погіршити фінансовий стан і ділову репутацію. Хоча дія рішення припинилася 16.05.2024, річний період без доходів суттєво вплинув на становище, тому розгляд цієї справи має виняткове значення для позивача.

Також зазначає, що суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії незначної складності та розглянув її за спрощеним провадженням без повідомлення сторін, попри складні обставини, що вимагали загального провадження. Основною підставою позову є порушення відповідачем встановленого строку розгляду дисциплінарної справи № 685/22 через рішення про зупинення її розгляду, які позивач вважає незаконними та необґрунтованими. Суд дійшов висновку, що строк не порушений, але позивач стверджує, що через спрощене провадження суд не мав можливості детально з`ясувати обґрунтованість прийнятих рішень про зупинення справи, що свідчить про невідповідність категорії справи її фактичній складності.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Натомість скаржник стверджує про суттєве погіршення свого фінансового стану та ділової репутації через зупинення права на заняття адвокатською діяльністю. Проте він не надав достатніх доказів на підтвердження цих обставин. Не можна з упевненістю стверджувати, що втрата доходів і необхідність припинення договорів з клієнтами є прямими наслідками дисциплінарного стягнення. Відсутність доказів розірвання договорів з клієнтами та втрати доходу свідчать про недостатню обґрунтованість підстав касаційного оскарження.

Оскаржуючи судові рішення у справі, скаржник також посилається на пункт 2 частини другої статті 353 КАС України та зазначає, що суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У вимірі доводів касаційної скарги необхідно зауважити про те, що у редакції до 08 лютого 2020 року пунктом 8 частини третьої статті 353 КАС України було передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Водночас Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", який набрав чинності 08 лютого 2020 року, зазначений пункт був виключений із частини третьої статті 353 КАС України, яка визначає обов`язкові підстави для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд у разі порушення норм процесуального права.

Отже, з 08 лютого 2020 року розгляд справи судами попередніх інстанцій за правилами спрощеного позовного провадження не є обов`язковою підставою для скасування судом касаційної інстанції судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

Разом з тим, така підстава залишилася у пункті 2 частини другої статті 353 КАС України, норма якої визначає, що оскаржувані судові рішення можуть бути скасовані з направленням справи на новий розгляд у разі порушення судами норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас доводи скаржника про помилкове віднесення справи до категорії справ незначної складності не знаходить свого підтвердження, оскільки ця справа не підпадає під категорію справ, які не можуть розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

Натомість касаційна скарга містить опис обставин справи, цитування норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини та загальні формулювання незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями з посиланням на норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Обмеження переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом першої та апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.

З аналізу доводів касаційної скарги слідує, що скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду цієї справи.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Громадська організація "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів" про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.

Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 330 КАС України касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

В.М. Соколов

А.Г. Загороднюк

Судді Верховного Суду