Справа № 200/5070/24
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року Справа№200/5070/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії №88 від 24.06.2024 року; зобов`язання призначити пенсію відповідно до пункту ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в строк подання відзиву на позовну заяву розрахунок стажу, копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року залучено Головне об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до участі у справі №200/5070/24 в якості в якості другого відповідача. Витребувано у Головного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в строк подання відзиву на позовну заяву копію пенсійної справи, довідку форми ОК-5, розрахунок стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року повторно витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області копію пенсійної справи, довідку форми ОК-5, розрахунок стажу позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року повернуто без розгляду відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою ДОнецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року залишено без задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що рішенням від 24.06.2024 року № 88 відповідач 1 відмовив йому в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю 25 років необхідного пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначив, що, на його думку, його пільговий стаж за Списком №1 становить 20 років 11 місяців 11 днів, з яких провідні професії - 17 років 2 місяці 27 днів, що дає право на зарахування 4 років 3 місяців кратності, всього, з урахуванням кратності, 25 років 2 місяці 11 днів пільгового стажу за Списком 1, що дає право на призначення пенсії, відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення відповідача 1 про відмову в призначенні пенсії № 88 від 24.06.2024 року вважає протиправним, просив задовольнити позов.

Відповідачі не скористалися правом на подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 03 березня 2001 року, РНОКПП НОМЕР_1 ), є особою, що претендує на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області () та відповідач 2 - Головного об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () є суб`єктами владних повноважень, органами виконавчої влади, основним завданням яких, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

16.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04.12.2002 року, що ОСОБА_1 працював у ДВАТ Шахта «Білицька» ДХК «Добропіллявугілля» у період з 04.12.2002 по 31.07.2006 року, а саме:

- на підставі наказу № 159-п від 04.12.2002 року прийнято учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу № 82 від 23.01.2003 року переведено гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу №2 від 01.04.2003 року ДВАТ Шахта «Більцька» ДХК «Добропіллявугілля» реорганізовано у відособлений підрозділ Шахта Білицька ДП Добропіллявугілля;

- на підставі наказу №469 від 24.05.2004 року переведено гірником 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу №492 від 18.08.2004 року Відособлений підрозділ «Шахта «Білицька» ДП «Добропіллявугілля» реорганізовано та створено у відокремлений підрозділ Шахта Білицька Добропільського територіального управління ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»;

- на підставі наказу №237 від 26.05.2005 року ВП «Шахта «Білицька» приєднано до Складу ДП «Добропіллявугілля» шляхом виділення зі складу ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»;

- на підставі наказу №95к від 01.08.2006 року звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» 18.03.2024 року за №1/366, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день на підземних роботах з важкими та шкідливими умовами праці на виробництві по видобутку вугілля, у період з 04.12.2002 по 20.01.2023 року виконував гірничі роботи за професією учень гірника підземного, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, позиція 1.1а, Постанова КМУ №36 від 16.01.2003 року, ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 21.01.2003 по 31.07.2006 року за професією гірник підземний, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, позиція 1.1а, Постанова КМУ №36 від 16.01.2003 року, ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Атестація робочих місць: наказ №28 від 20.01.2000 року, №21к від 20.01.2005 року. Додаткові відомості: відпусткою без збереження заробітної плати не користувався. Участі в страйках не брав. Прогулів не має.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04.12.2002 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Краснолиманське» у період з 06.02.2007 по 01.11.2014 року, а саме:

- на підставі наказу № 24к від 06.02.2007 року прийнято учнем прохідника підземного з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу № 143к від 01.08.2007 року переведено прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу №281/к від 09.02.2018 року звільнено за згодою сторін п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ТОВ «Краснолиманське» 14.02.2024 року за №709, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день і за період з 06.02.2007 по 21.02.2017 року (12 днів) попереднє навчання з ТБ. Оплата днів учбового пункту у лютому 2007 року 12 днів проводилася по тарифній ставці першого розряду підземного робітника загальної групи тарифних ставок. З 06.02.2007 по 31.07.2007 року виконував роботи про професії учень прохідника підземний дільниці з підготовчих робіт з повним підземним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділ 1, підрозділ 1.1а, КП101010а, відповідно до постанови КМУ від 16.01.2003 №36, а також згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; з 01.08.2007 по 01.11.2014 року виконував роботи про прохідник підземний дільниці з підготовчих робіт з повним підземним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділ 1, підрозділ 1.1а, КП101010а, відповідно до постанови КМУ від 16.01.2003 №36, а також згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оплата учбової відпустки в жовтні 2010 року 5 днів; в лютому 2011 року 11 днів; в грудні 2011 року 15 днів; в квітні 2012 9 днів; в грудні 2012 10 днів; в січні 2013 року 3 дні; в лютому 2013 20 днів; в березні 2013 16 днів проводилася за середньомісячним заробітком за тарифом прохідника 5 розряду, який безпосередньо зайнятий повний робочий день на гірничих підземних роботах. Накази про атестацію: №129 від 30.12.1994; №479 від 29.12.2006; №133 від 17.07.2008; №1000 від 10.12.2009; №586 від 16.05.2010; №212 від 11.11.2011; №1083 від 15.07.2013; №302 від 30.03.2018.

Окрім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04.12.2002 року, що ОСОБА_1 працював у ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» у період з 20.11.2014 по 11.03.2018 року, а саме:

- на підставі наказу № 4943-к від 20.11.2014 року прийнято прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу № 893к від 11.03.2018 року звільнено за переводом в ТОВ «Краснолиманське» п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» 30.10.2023 року за №01/11-258/31, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день і за період з 20.11.2014 по 11.03.2018 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією прохідник підземний, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1.1а. Накази про атестацію робочих місць №1027 від 27.07.2011 року, №1513 від 20.12.2013 року, №1099 від 27.12.2018 року. Додаткові відомості: роботи на поверхні не виконував, в страйках участі не брав. Попереднє навчання з ТБ з оплатою згідно тарифної ставки підземного робочого 2 дні з 20.11.2014 року, безоплатні відпустки (10.2015 4 дні, 12.2016 4 дні, 04.2017 2 дні, 05.2017 4 дні) 05.2017 1 (допоміжна гірничорятувальна команда), вимушений простій (06.2017 19 днів, 07.2017 6 днів, 09.2017 5 днів).

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04.12.2002 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Краснолиманське» у період з 13.03.2018 по 29.04.2020 року, а саме:

- на підставі наказу № 576 п від 13.03.2018 року прийнято за переводом прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу № 120к від 29.04.2020 року звільнено згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ТОВ «Краснолиманське» 14.02.2024 року за №708, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день і за період з 13.03.2018 попереднє навчання з ТБ. З 13.03.2018 по 29.04.2020 року виконував роботи за професією прохідник підземної дільниці з підготовчих робіт, що передбачено Списком 1 розділ 1, відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994 №202; постанови КМУ від 24.06.2016 №461, а також згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Накази про атестацію: №129 від 30.12.1994; №479 від 29.12.2006; №133 від 17.07.2008; №1000 від 10.12.2009; №586 від 16.05.2010; №212 від 11.11.2011; №1083 від 15.07.2013; №302 від 30.03.2018.

Окрім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04.12.2002 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Корум Шахтспецбуд» у період з 06.05.2020 по 08.07.2022 року, а саме:

- на підставі наказу № 172-к від 05.05.2020 року прийнято прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею;

- на підставі наказу № 242-к від 07.07.2022 року звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за пільговими умовами, видана ТОВ «Корум Шахтспецбуд» 09 лютого 2023 року за №13, відповідно до якої ОСОБА_1 працював у період з 06.05.2020 по 08.07.2022 року за професією, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 Постанови КМ №461 від 24.06.2016 року, згідно постанови КМ №202 від 31.03.1994 року, згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Додатково зазначено, що суміщення професій не було, оплата праці здійснювалася за підземними тарифними ставками.

Окрім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04.12.2002 року, що ОСОБА_1 працює у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» у період з 11.07.2022 року, а саме:

- на підставі наказу № 780 кнр від 08.07.2022 року прийнято прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу № 3352 кн від 02.12.2022 року переведено прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за пільговими умовами, видана ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 29.04.2024 року за №476, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день на підземних роботах у період з 11.07.2022 по теперішній час за професією прохідник підземний, з 11.07.2022 по 18.07.2022 року навчальний пункт з оплатою згідно тарифної ставки підземного робітника, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1, ПКМУ №461 від 24.06.2016 року, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Атестація робочих місць: наказ №58/1 від 16.04.2017 року, №134 від 28.11.2022 року. Додаткові відомості: відпусткою без збереження заробітної плати не користувався; у страйках участі не брав; простої відсутні; поверхневі роботи не виконував.

24.06.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 88.

Рішення обґрунтоване тим, що вік заявника становить 39 років 09 місяців 28 днів. Страховий стаж за Списком №1 становить 40 років 09 місяців 28 днів. Пільговий стаж становить на підземних і відкритих гірничих роботах (Постанова №202) 24 роки 3 дні; підземні роботи за провідними професіями з урахуванням навчання за фахом 14 років 26 днів. Вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком згідно з частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах (25 років).

Крім того, 04.09.2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

11.09.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення №88 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Рішення обґрунтоване тим, що вік заявника становить 39 років 11 місяців 13 днів. Страховий стаж за Списком №1 становить 20 років 11 місяців 08 днів, для розрахунку з урахуванням кратності стаж складає 41 рік 0 місяців 28 днів, пільговий стаж, що дає право на пенсію становить 24 роки 07 місяців 04 дні. Вирішено відмовити в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 станом на 04.09.2024 року пільговий стаж позивача за Списком 1 становить 20 років 06 місяців 17 днів, стаж роботи на провідних професіях становить 16 років 04 місяці 23 дні, стаж роботи на професіях, визначених постановою КМУ №202, становить 24 роки 07 місяців 04 дні.

При цьому, до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, зараховано періоди з 04.12.2002 по 20.01.2003 року, з 21.01.2003 по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 по 31.07.2006 року, з 06.02.2007 по 21.02.2007 року (навчання за фахом), 22.03.2007 по 31.08.2007 року, до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зараховано періоди з 01.09.2007 по 26.10.2010 року, з 27.10.2020 по 31.10.2010 року (навчання за фахом), з 01.11.2010 по 17.02.2011 року, з 18.02.2011 по 28.02.2011 року (навчання за фахом), з 01.03.2011 по 16.12.2011 року, з 17.12.2011 по 31.12.2011 року (навчання за фахом), з 01.01.2012 по 31.03.2012 року, з 22.04.2012 по 30.04.2012 року, з 01.05.2012 по 21.12.2012 року, з 22.12.2012 по 31.12.2012 року (навчання за фахом), з 01.01.2013 по 03.01.2013 року (навчання за фахом), з 04.01.2013 по 31.01.2013 року, з 01.02.2013 по 20.02.2013 року (навчання за фахом), з 21.02.2013 по 15.03.2013 року, з 16.03.2013 по 31.03.2013 року (навчання за фахом), з 01.04.2013 по 26.09.2014 року, з 20.11.2014 по 21.11.2014 року (навчання за фахом), з 22.11.2014 по 30.09.2015 року, з 05.10.2015 по 30.11.2016 року, з 05.12.2016 по 31.03.2017 року, з 05.04.2017 по 30.04.2017 року, з 06.05.2017 по 31.05.2017 року, з 20.06.2017 по 30.06.2017 року, з 07.07.2017 по 31.08.2017 року, з 06.09.2017 по 11.03.2018 року, з 14.03.2018 по 29.04.2020 року, з 06.05.2020 по 08.07.2022 року, з 19.07.2022 по 06.06.2024 року; зараховано до страхового стажу, проте не зараховано до пільгового стажу: з 22.02.2007 по 21.03.2007 року, з 27.09.2014 по 01.11.2014 року, з 01.10.2015 по 04.10.2015 року, з 01.12.2016 по 04.12.2016 року, з 01.04.2017 по 04.04.2017 року, з 01.05.2017 по 05.05.2017 року, з 01.06.2017 по 19.06.2017 року, з 01.07.2017 по 06.07.2017 року, з 01.09.2017 по 05.09.2017 року, 13.03.2018 року, з 30.04.2018 по 05.05.2020 року, з 11.07.2022 по 18.07.2022 року, з 07.06.2024 по 30.06.2024 року; не зараховано до страхового стажу: 01.04.2012 по 21.04.2012 року.

Отже, спірною обставиною у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через не зарахування певних періодів роботи до страхового та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202, та з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, передбаченої роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

За частиною 1 статті 14 Закону «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

На підставі частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. (…)

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінетом Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №202, підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу № 637).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В період з 26.01.1991 по 11.03.1994 на підставі постанови Верховної Ради України 12.09.1991 №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» на території України застосовувався Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

В період з 11.03.1994 по 16.01.2003 застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

З 16.01.2003 по 24.06.2016 застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.

В період з 03.08.2016 року - Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 року №341.

Як визначено пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що визначені положеннями зазначеної статті, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Стосовно не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.04.2012 по 21.04.2012 року суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Положеннями статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за наявності відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), - не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Судом встановлено на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) стосовно позивача, що ТОВ «Краснолиманське» () як страхувальником за період з 01.04.2012 по 21.04.2012 року включно нараховано заробітну плату та сплачено страхові внески.

Враховуючи зазначене, період роботи позивача з 01.04.2012 по 21.04.2012 року підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202 періодів роботи з 22.02.2007 по 21.03.2007 року, з 01.04.2012 по 21.04.2012 року, з 27.09.2014 по 01.11.2014 року, 13.03.2018 року, з 11.07.2022 по 18.07.2022 року, з 07.06.2024 по 16.06.2024 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено вище на підставі відомостей трудової книжки позивача а також пільгових довідок, наданих разом із заявою про призначення пенсії, що ОСОБА_1 працював на посаді прохідника з повним робочим днем під землею у зазначені періоди.

Вищенаведене також підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи довідки ПФУ Форми ОК-5, відповідно до яких позивач у період з 22.02.2007 по 21.03.2007 року, з 01.04.2012 по 21.04.2012 року та з 27.09.2014 по 01.11.2014 року, 13.03.2018 року працював у ТОВ «Краснолиманське», де позивач виконував роботи, які обліковуються за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ014А2, у період з 11.07.2022 по 18.07.2022 року та з 07.06.2024 по 16.06.2024 року у Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», де позивач виконував роботи, які обліковуються за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ014А2

Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 (далі - Порядок № 454), під кодом:

- ЗПЗ013А1 обліковується спеціальний стаж працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам;

- ЗПЗ014А1 обліковується спеціальний стаж працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років;

- ЗПЗ014А2 обліковується спеціальний стаж працівників провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Враховуючи зазначене, відповідачем 1 протиправно не зараховано періоди роботи з 22.02.2007 по 21.03.2007 року, з 01.04.2012 по 21.04.2012 року, з 27.09.2014 по 01.11.2014 року, 13.03.2018 року, з 11.07.2022 по 18.07.2022 року, з 07.06.2024 по 16.06.2024 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно не зарахування до пільгового стажу позивача періоду простою з 01.06.2017 по 19.06.2017 року, з 01.07.2017 по 06.07.2017 року, з 01.09.2017 по 05.09.2017 року суд зазначає наступне.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Це відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 19 березня 2019 року у справі № 295/8979/19-а.

Судом встановлено на підставі відомостей довідки від 30.10.2023 року №01/11-258/31, виданої ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», що позивач перебував у вимушеному простої (06.2017 19 днів, 07.2017 6 днів, 09.2017 5 днів).

Водночас, відповідачем 1 протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача зазначені періоди простою. Зазначені періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як такі, що не перевищують 1 місяць в календарному році.

Водночас, стосовно не зарахування до пільгового стажу періоду перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати протягом 4 днів у квітні 2015 року, 4 днів у грудні 2016 року, 2 днів у квітні 2017 року, 4 днів у травні 2017 року, суд зазначає, що зазначені періоди перевищують 1 місяць в календарному році.

Таким чином, періоди з 01.10.2015 по 04.10.2015 року, з 01.12.2016 по 04.12.2016 року, з 01.04.2017 по 04.04.2017 року, з 01.05.2017 по 04.05.2017 року не підлягають зарахуванню позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком 1 періоду перепідготовки членів допоміжної гірничорятувальної служби (команди) протягом 1 дня у травні 2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 29 Гірничого закону України, […] власник (керівник) гірничого підприємства, незалежно від форми власності та підпорядкування підприємства, зобов`язаний створювати допоміжні добровільні гірничорятувальні команди (станції, служби), які забезпечуються приміщеннями, оснащенням та екіпіровкою на такому ж рівні, як державні воєнізовані аварійно-рятувальні служби (формування). Члени цих гірничорятувальних команд (станцій, служб) проходять відповідну спеціальну підготовку. […]

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 Кодексу цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 року № 5403-VI, спеціалізовані служби цивільного захисту (енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерного та транспортного забезпечення, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, пожежно-рятувальні, охорони публічного (громадського) порядку, зв`язку та оповіщення та інші) утворюються для проведення спеціальних робіт і заходів з цивільного захисту та їх забезпечення, що потребують залучення фахівців певної спеціальності, техніки і майна спеціального призначення: об`єктові - на суб`єкті господарювання (шляхом формування з працівників суб`єкта господарювання ланок, команд, груп, що складають відповідні спеціалізовані служби цивільного захисту) - керівником суб`єкта господарювання.

Правила безпеки у вугільних шахтах, затверджені Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 22.03.2010 року № 62.

Відповідно до п.п. 5, 6 Розділу 3 «Протиаварійний захист», на шахті має бути створена та функціонувати шахтна гірничорятувальна станція, а також допоміжна гірничорятувальна команда, діяльність якої регламентується чинним законодавством.

Забороняється видача нарядів на роботи в шахті за відсутності членів ДГК (добровільні гірничорятувальні команди) у зміні згідно з розстановкою, передбаченою ПЛА (план ліквідації аварій).

Отже, суд дійшов висновку, що залучення позивача до добровільної гірничорятувальної команди не свідчить про те, що позивач не здійснював в цей день спусків під землю та не проводив там роботи відповідно до своїх безпосередніх робочих функцій або завдань ДГК, водночас і надані відповідачу уточнюючі довідки, що посвідчують спірні періоди роботи не містять відомостей про відсторонення позивача від роботи в означені дні, тому суд дійшов висновку про безпідставність не зарахування періоду роботи позивача в допоміжній гірничорятувальній команді до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду перепідготовки членів допоміжної гірничорятувальної служби (команди) 05.05.2017 року.

Стосовно зарахування спірних періодів роботи з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як передбачено роз`ясненням від 20.01.1992 №8 Міністерства соціального забезпечення України, суд зазначає наступне.

В Україні питання пенсійного забезпечення вперше були врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII; набрав чинності 1 січня 1992 року), у преамбулі якого зазначалося, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій; Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету й підвищенням ефективності економіки республіки.

Вказаний Закон був введений в дію постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 6 грудня 1991 року № 1931-XII.

Відповідно до статті 14 Закону № 1788-XII в редакції на момент набрання чинності цього Закону (1 січня 1992 року) було передбачено, що:

«Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.».

20 січня 1992 року Міністерством соціального забезпечення України було видано Роз`яснення № 8, зі змісту якого вбачається, що вказане Міністерство відповідно до пункту 6 постанови Верховної Ради України від 5 грудня 1991 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає таке:

«Встановити, що працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може бути призначена при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

Кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік роботи 3 місяці;

кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.».

У подальшому Законом України «Про внесення зміни до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 червня 2003 року № 904-IV (набрання чинності 26 червня 2003 року) частину першу статті 14 Закону № 1788-XII доповнено реченням такого змісту: «Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років».

Окрім того, Законом України «Про внесення зміни до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 10 липня 2003 року № 1111-IV (набрання чинності 1 січня 2004 року) перше речення частини першої статті 14 Закону № 1788-XII після слів «вальцювальники гарячого прокату» доповнено словами «оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень)».

Таким чином, діюча редакція статті 14 Закону № 1788-XII передбачає, що «працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік (прим. частина друга вказаної статті з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року).

9 липня 2003 року було прийнято Закон № 1058-IV (набрав чинності 1 січня 2004 року), яким визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також врегульовано порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до абзацу першого пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII) внесені зміни до Закон № 1058-IV (набрання чинності 11 жовтня 2017 року), зокрема вказаний Закон доповнено розділом XIV-1, який містить частину третю статті 114 такого змісту:

«Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.».

З вищезазначеного вбачається, що положення статті 14 Закону № 1788-XII є аналогічними положенням частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV в частині визначення пільгового стажу.

При цьому, зміст положень статті 14 та частини третьої статті 114 Закону №1058 засвідчує, що така умова як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування, а зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, суд не бере до уваги роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8, надані на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 81 від 22 лютого 1992 року, оскільки цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, були довільно і помилково розтлумачені Управлінням усупереч правового регулювання, запровадженого статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постановах від 8 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а та від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а.

Таким чином, роз`яснення не є нормативним актом, тому не підлягають обов`язковому застосуванню пенсійним органом при розрахунку стажу громадян, які звертаються із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Європейський суд з прав людини Рішенням у справі «Круслена» від 24 квітня 1990 року зазначив, що «закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі, чи судді нічим не обмеженого дискреційного права, суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання».

Відповідно до п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5, визначено наступне поняття дискреційних повноважень. Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може і ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

При таких обставинах по цій справі суд не може перебирати повноваження Пенсійного фонду саме щодо призначення позивачу пенсії.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача від 16.06.2024 року, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку частково задовольнити адміністративний позов, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №88 від 24.06.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.06.2024 року, зарахувавши до страхового стажу період з 01.04.2012 по 21.04.2012 року, та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди з 22.02.2007 по 21.03.2007 року, з 01.04.2012 по 21.04.2012 року, з 27.09.2014 по 01.11.2014 року, 05.05.2017 року, з 01.06.2017 по 19.06.2017 року, з 01.07.2017 по 06.07.2017 року, з 01.09.2017 по 05.09.2017 року, 13.03.2018 року, з 11.07.2022 по 18.07.2022 року, з 07.06.2024 по 16.06.2024 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 726,72 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь позивача.

У зв`язку з перебуванням судді Троянової О.В. у відрядженні розгляд справи проводиться у перший робочий день.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №88 від 24.06.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (юридична адреса: 29000, Україна, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, будинок, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії від 16.06.2024 року, зарахувавши до страхового стажу період з 01.04.2012 по 21.04.2012 року, та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди з 22.02.2007 по 21.03.2007 року, з 01.04.2012 по 21.04.2012 року, з 27.09.2014 по 01.11.2014 року, 05.05.2017 року, з 01.06.2017 по 19.06.2017 року, з 01.07.2017 по 06.07.2017 року, з 01.09.2017 по 05.09.2017 року, 13.03.2018 року, з 11.07.2022 по 18.07.2022 року, з 07.06.2024 по 16.06.2024 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29000, Україна, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, будинок, 10, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 726 (сімсот двадцять шість) гривень 72 коп.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 02 грудня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова