Справа № 440/3878/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 р. Справа № 440/3878/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2024, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 12.06.24 по справі № 440/3878/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Запорізькій області від 30.01.2024 №96 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021 - 2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 26.01.2024;

- зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 26.01.2024.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він є пенсіонером та у 2019 році йому призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку (робота за списком №2). Пенсію розраховано із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2018 роки. Позивач продовжив працювати та у січні 2024 року звернувся до пенсійного органу із заявою про переведення його з пенсії за списком №2 на пенсію за віком у зв`язку з досягненням 60-річного віку, у якій просив обчислити пенсію з урахуванням середнього заробітку за 2021-2023 роки. Однак пенсійний орган відмовив у переведенні позивача на інший вид пенсії, чим порушив право ОСОБА_1 на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на позицію Верховного Суду викладену у постанові від 23.10.2020 у справі №528/196/17, від 17 червня 2021 року №336/7438/16-а.

Між тим, вказав, що позивачу призначена пенсія за віком за Списком №2 відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV позивач звернувся вперше.

Отже, позивач має право на призначення йому (з моменту звернення із заявою) пенсії за віком, передбаченої статтею 26 Закону №1058-IV відповідно до статті 40 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, що передують року звернення за призначенням пенсії за Законом №1058-IV.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсію обчислено із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки з 2016 по 2018, що передують року звернення за призначенням пенсії в розмірі 6188,89. З 01.03.2023 показник середньої заробітної плати з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати склав 7405,03, з 01.03.2024 - 7994,47.

26 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся з заявою щодо перерахунку пенсії: "перехід на інший вид пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки".

За принципом екстериторіальності заяву опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. ОСОБА_1 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, прийнято вмотивоване рішення №961 від 30.01.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Вважав, що судом першої інстанції при винесенні рішення №440/3878/24 від 12.06.2024 в повному обсязі досліджено матеріали справи та прийнято об`єктивне, неупереджене та законне рішення. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач є пенсіонером, з 04.01.2019 отримує пенсію за віком на пільгових умовах (робота за Списком №2).

Позивач продовжив працювати та 26.01.2024 звернувся до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про переведення на інший вид пенсії: з пенсії за Списком №2 на пенсію за віком (60 років) на загальних підставах; для обчислення пенсійної виплати позивач просив врахувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021 - 2023 роки, з якої сплачені страхові внески /а.с. 32/.

Рішенням ГУПФ України в Запорізькій області від 30.01.2024 №96 відмовлено ОСОБА_1 у призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021 - 2023 роки, оскільки він з 04.01.2019 отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 31/.

Не погодившись із зазначеним рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно статті 10 Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: (...) з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Частиною першою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп ? Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частин першої, другої 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

За змістом частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

У силу частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно із пунктом 3 Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління ПФУ від 18.05.2018 №10-1, перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру, який після призначення (перерахунку) пенсії: 1) продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії; 2) продовжував працювати і має менш як 24 місяці страхового стажу. Перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки з дня звернення за призначенням (попереднім перерахунком) пенсії.

Перерахунок проводиться з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) та із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Судовим розглядом встановлено, що позивач з 04.01.2019 отримував пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком №2, для обчислення якої врахований показник середньої заробітної плати за 2016, 2017, 2018 роки у розмірі 6188,89 грн /а.с. 50/.

Нормами статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачено, що перерахунок пенсії проводиться зі застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Враховуючи викладене, показник середньої заробітної плати в Україні для обчислення пенсії визначається на день призначення пенсії, а не при її перерахунку.

Верховний Суд, аналізуючи вищенаведені правові норми, у постановах від 18.11.2020 у справі №522/1916/17 та від 21.10.2021 у справі № 2-а-2430/11 дійшов таких висновків.

За змістом частини другої статті 40 та частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачений у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії (Зп = Зс х (Ск: К)) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (Зс), який використовується при призначенні пенсії, є величиною незмінною і не підлягає коригуванню при перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення.

Тому під час здійснення такого перерахунку, у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії можуть змінюватися лише показники суми коефіцієнтів заробітної плати за кожний місяць (Ск) та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи (К).

Отже перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV здійснюється зі застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, та розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Стосовно доводів апелянта про те, що у спірних відносинах мав відбутися перехід з одного виду пенсії на інший, колегія суддів зазачає наступне.

Так, позивачу з 04.01.2019 призначена пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку (робота за Списком №2).

До 11.10.2017 питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах були урегульовані виключно статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", статтею 114 якого передбачено порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах роботи за Списком №2.

Позивачу пенсія за віком вперше призначена з 04.01.2019, тобто після набрання чинності змінами, внесеними Законом №2148-VIII у Закон №1058-ІV.

Отож у даному випадку немає підстав для переведення позивача з одного виду пенсії на інший, адже позивач продовжує отримувати пенсію за віком.

Тому, з урахуванням проаналізованих вище положень частини другої статті 40 та частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, а також беручи до уваги висновки Верховного Суду, підстави для призначення позивачу у 2024 році (з огляду на досягнення ним 60-річного віку) пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2021-2023 роки - відсутні.

Поряд із тим, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду за аналогічних спірних правовідносин у постанові від 22.10.2024 у справі № 300/5450/23 сформувала такі висновки:

1) статтею 13 Закону № 1788-XII для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку;

2) пільгова пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону № 1788-XII, призначається та виплачується в порядку та на умовах, що визначені Законом № 1058-IV, а тому особи, які отримують таку пенсію, не мають права на перехід на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-IV після досягнення ними пенсійного віку.

Застосовуючи наведені вище правові висновки до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 як особа, якій вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах, визначених статтею 13 Закону № 1788-XII, не має права на повторне призначення того самого виду пенсії за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.

Водночас посилання апелянта на позицію Верховного Суду викладену у постанові від 17.06.2021 у справі №336/7438/16-а, колегія суддів вважає помилковими, оскільки у зазначеній справі пенсія за віком на пільгових умовах позивачу призначена з 19.07.2006 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тобто до внесення змін у Закон №1058-IV, якими передбачено призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Натомість у цій справі пенсія за віком на пільгових умовах позивачу призначена з 04.01.2019 на підставі Закону №1058-IV, внаслідок чого відсутній факт переведення позивача з одного виду пенсії на інший, що призначається за різними законами.

Також колегія суддів вважає помилковим посилання апелянта на необхідність застосування під час розгляду цієї справи висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.10.2020 у справі № 528/196/17, з огляду на те, що у вказаній справі спірні правовідносини виникли щодо реалізації позивачем, який отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, права на перехід на інший вид пенсії - пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

Натомість у справі, що розглядається, позивач, що отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену з урахуванням положень Закону № 1788-XII, просить суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону № 1058-ІV.

Зазначене виключає можливість застосування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.10.2020 у справі № 528/196/17, до справи, що розглядається, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними, а судові рішення ухвалені за інших фактичних обставин справи, що в свою чергу не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства та відповідну правову позицію у справі, що розглядається.

Доводи апелянта про те, що у протоколі про призначення ОСОБА_1 з 04.01.2019 пенсії за віком на пільгових умовах зазначений шифр пенсійної виплати "104", тоді як при призначенні пенсії за віком на загальних підставах зазначається шифр виду пенсійного забезпечення "101" не нівелює того, що на дату призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (робота за Списком №2, 04.01.2019) порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, був урегульований статтею 114 Закону №1058-IV.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо правомірності відмови Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_1 у призначенні з 26.01.2024 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Між тим, Законом №1058-IV з метою збільшення розміру пенсій передбачено проведення їх індексації. Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Вказаний механізм враховує підвищення показника середньої заробітної плати в Україні, що має враховуватися під час перерахунку.

Наявний у матеріалах справи протокол про перерахунок пенсії позивача з 01.03.2024 свідчить, що при обчисленні пенсійної виплати відповідач врахував коефіцієнт збільшення показника заробітної плати за 2019 - 2023 роки, тобто провів індексацію пенсії ОСОБА_1 /а.с. 29, зі звороту/.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 по справі № 440/3878/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова Л.В. Мельнікова