Справа № 620/9250/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9250/24 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, апелянт), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої в квітні 2024 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі № 620/17703/21, за весь час такої затримки - з 01 січня 2016 року по 25 квітня 2024 року, відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої в квітні 2024 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі № 620/17703/21, за весь час такої затримки - з 01 січня 2016 року по 25 квітня 2024 року, відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Позиція суду мотивована тим, що враховуючи наявність факту неналежної виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року по справі № 620/9250/24 в повному обсязі заявлених вимог позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції під час вирішення даної справи не врахував норми законодавства, чинних на час виникнення спірних правовідносин, а саме необхідної умови для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати, яку встановлює стаття 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Крім того, апелянт зазначає, що в даній справі представник позивача дійсно звертався до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом стосовно виплати вищезазначеної компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку №159. Водночас, за позицією відповідача, адвокатський запит означає прохання надати готову інформацію, у ньому адвокат має просити надати факти, а не роз`яснення; для того, щоб отримати інформацію, яку потрібно створити (наприклад, роз`яснити, вжити заходів, відреагувати) Закон України «Про звернення громадян» передбачає подачу звернення (скарги, клопотання, пропозиції тощо).

Відповідач повідомляє, що відповідь на пункт 1 адвокатського запиту Військовою частиною НОМЕР_1 не надавався відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», тобто відповідач вважав, що представник позивача повинен був звернутися до нього в порядку, який передбачений статтею 4 Розділу І Закону України «Про звернення громадян».

Відтак, за позицією апелянта, він не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, отже право позивача ще не було порушено Військовою частиною НОМЕР_1 і звернення його до суду з цією вимогою є передчасним, а тому не повинне підлягати задоволенню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року та 24 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від позивача до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з послужного списку майора ОСОБА_1 (а.с.17-18).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі №620/17703/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.10.2016 по 30.11.2021 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 30.11.2021 - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

На виконання рішення суду відповідачем проведено нарахування і виплату індексації грошового забезпечення позивачу лише 25 квітня 2024 року (а.с. 27).

Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 09 травня 2024 року № 40/гз, у якому просив здійснити нарахування та виплату позивачу компенсацію втрати чистини доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 25 квітня 2024 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №620/17703/21 або надати інформації стосовно зазначеного (а.с. 19-20), на який відповідач надав лист від 20 травня 2024 року № 1702 та по суті порушеного питання відповіді або відмови не надав (а.с.22-23).

Позивач, вважаючи, що має право на компенсацію втраченої частини доходів, у зв`язку із порушенням строків їх виплати, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Незгода відповідача мотивована тим, що відповідь на пункт 1 адвокатського запиту Військовою частиною НОМЕР_1 не надавався відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», тобто відповідач вважав, що представник позивача повинен був звернутися до нього в порядку, який передбачений статтею 4 Розділу І Закону України «Про звернення громадян».

Відтак, за позицією апелянта, він не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, отже право позивача ще не було порушено Військовою частиною НОМЕР_1 і звернення його до суду з цією вимогою є передчасним, а тому не повинне підлягати задоволенню.

В контексті наведеного колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, зі змісту адвокатського запиту представника позивача від 09 травня 2024 року № 40/гз (а.с. 19-20) вбачається чітка вимога щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої в квітні 2024 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі № 620/17703/21, за весь час такої затримки - з 01 січня 2016 року по 25 квітня 2024 року, відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

За змістом листа відповідача від 20 травня 2024 року № 1702 останній повідомив, що уважно розглянув відповідний запит, втім відповіді по суті порушеного питання не надав, відповідних дій щодо нарахування та виплати компенсації не вчинив (а.с.22-23).

З наведеного вбачається відсутність зауважень та роз`яснень відповідача щодо необхідності формулювання даних вимог в порядку Закону України «Про звернення громадян», а не адвокатського запиту, на чому наполягає апелянт за змістом апеляційної скарги.

Разом з тим, апелянт самостійно зазначає, що в даній справі представник позивача дійсно звертався до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом стосовно виплати вищезазначеної компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку №159.

Відповідно, вимоги позивача апелянту були очевидні та зрозумілі.

Таким чином, за змістом апеляційної скарги відповідачем не спростовано обставини отримання ним відповідного адвокатського запиту, розуміння його змісту, вимог та як наслідок відмови у задоволенні такого запиту представника позивача у вигляді не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої в квітні 2024 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі № 620/17703/21, за весь час такої затримки - з 01 січня 2016 року по 25 квітня 2024 року.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що стаття 4 Розділу І Закону України «Про звернення громадян», на яку посилається апелянт, визначає рішення, дії (бездіяльність), які можуть бути оскаржені, зокрема, які належать до сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

З урахування вищенаведеного, посилання відповідача на передчасність вирішення позовних вимог, заявлених позивачем є безпідставними.

Інших доводів матеріали апеляційної скарги не містять.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан