Справа № 712/12706/24
Суддя: Пересунько Я. В.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/166/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Руденко А.В.,

за участі адвоката Демяненко К.О.,

представника відповідача Юхименко О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1637/М/2024 від 11 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП і закрити справу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1637/М/2024 від 11 жовтня 2024 року його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 25 000,00 грн за відсутність чинного військово-облікового документа.

Проте 11 жовтня 2024 року безпосередньо під час складання протоколу №1637/М/2024 та перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті, він зробив заяву про надання можливості скористатися своїм законним правом на правову допомогу, але у наданні правової допомоги йому було відмовлено.

Вищенаведені обставини підтверджується дорученням №004-230002697 від 11.10.2024 для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання, видане адвокату Осику Максиму Ігоровичу Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідач не надав позивачеві можливість скористатися правовою допомогою вказаного адвоката, упереджено розглянув справу з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначеного у ст. 268 КУпАП та не забезпечив право позивача на правову допомогу, гарантованого ст. 59 Конституції України.

Адвокат, призначений Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, прибув за місцем її розгляду ( АДРЕСА_1 ), але не був допущений працівниками відповідача для участі у розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення з невідомих причин.

Таким чином, відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено адреси свідків, що унеможливлює реалізацію позивачем процесуального права на їх виклик у судове засідання, а у відповідній графі протоколу «Від пояснення та/або підписання протоколу .. відмовився (лась) у присутності свідків:» поряд із підписом уповноваженої посадової особи відповідача не зазначено дати, що є порушенням вимог абзацу третього пункту 5 розділу II із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони № 22 від 12.01.2024.

Позивач також звертає увагу на те, що до протоколу №1637/М/2024 та постанови №1637/М/2024 від 11 жовтня 2024 не долучено жодних доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 28 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15 листопада 2024 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому він проти задоволення позову заперечує. Відзив обгрунтовано тим, що позивача було доставлено до приміщення ТЦК працівниками патрульної поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю військово-облікового документу. Враховуючи що такого документу позивач так і не надав, то щодо нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а згодом начальник ТЦК виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного порушення. Під час розгляду справи жодних клопотань від позивача не надходило, права йому були ро`зяснені.

16 листопада 2024 року до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив, в якому адвокат просить позов задовольнити. Відповідь на відзив обгрунтована тим, що положення ст. 210-1 КУпАП не підлягали застосуванню з огляду на положення примітки до ст. 210 КУпАП; факт порушення не підтверджено належними та допустимими доказами.

У вступному слові представник позивача адвокат Демяненко К.О. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила.

Заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та заслухавши показання свідків, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини

За змістом ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року (набрав чинності 18 травня 2024 року) було внесено зміни до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме передбачено, що: 1) військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження; 2) у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом установлено, що 11 жовтня 2024 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол № 1637/М/2024 про адміністративне правопорушення, згідно з яким 11 жовтня 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що у ОСОБА_1 відсутній чинний військово-обліковий документ, що є порушенням вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ зі змінами, та абз. 3 підпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 р., що становить склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 15:00 год. 11.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 кабінет № 302.

Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Постановою № 1637/ М/2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_6 від 11 жовтня 2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 25 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Указаною постановою встановлено, що 11 жовтня 2024 року відносно громадянина ОСОБА_1 був складений протокол №1637/М/2024 про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». О 12:00 годині 11.10.2024 під час планового оповіщення уповноваженими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено гр.. ОСОБА_1 , який в порушення вимог законодавства, а саме ч. 6 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не мав при собі військово-облікового документа та як наслідок не зміг його пред`явити за вимогою уповноваженої особи. Тому йому було рекомендовано з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу та розгляду справи. О 14:00 11.10.2024 після доставлення працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_1 , в ході перевірки облікових даних було встановлено, що громадянин не перебуває на обліку. Як пояснив гр. ОСОБА_1 , він не мав при собі військового квитка у зв`язку з тим, що не став на облік у встановлений законом час. Враховуючи обставини справи, те, що громадянин ОСОБА_1 не мав при собі військового-облікового документа всупереч вимогам законодавства України громадянин скоїв правопорушення в особливий період, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ зі змінами. Зауваження до протоколу ОСОБА_1 не надав. Клопотання про відкладення справи не заявляв.

У позовній заяві позивачем зазначено, що відповідачем не надано позивачеві можливість скористатися юридичною допомогою.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 271 КУпАП, інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Аналіз наданих суду документів свідчить про те, що відповідач не довів належними та допустимим доказами і не спростував доводи позивача про те, що він заявляв клопотання про надання правової допомоги адвоката, але розгляд справи відбувся без участі захисника.

При цьому суд також враховує, що допитана в якості свідка ОСОБА_5 , 2003 року народження, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення як свідок, у судовому засіданні не змогла пригадати обставини складання такого протоколу саме щодо ОСОБА_1 , посилаючись на велику кількість складених адміністративних матеріалів, у яких вона була свідком 11 жовтня 2024 року.

Крім того, допитаний судом у якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що 11 жовтня 2024 року центром безоплатної вторинної правової допомоги його було призначено захисником для здійснення представництва інтересів затриманого ОСОБА_1 , але коли він прибув до приміщення ТЦК, то співробітники патрульної поліції повідомили, що затриманий вже перебуває в приміщенні ТЦК, куди адвоката Осику М.І. не пропустили.

За таких обставин, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 11 жовтня 2024 року було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Крім того, суд враховує, що призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 000 грн, начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 не мотивував своє рішення про штраф у такому розмірі, враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає штраф від 17 000 грн до 25500 грн.

Суд також зауважує, що розмір штрафу нараховується у неоподатковуваних мінімумах громадян і має бути кратний такому мінімуму, а не в довільному розмірі на розсуд суб`єкта розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на допущене начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 11 жовтня 2024 року порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та неналежне мотивування призначеного розміру штрафу, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 139 КАС України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 33, 210-1, 222, 258, 293КУпАП, ст. ст. 2, 6, 77, 80, 94, 159-162, 167, 286 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1637/М/2024 від 11 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП і направити справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повний текст постанови складено та проголошено в судовому засіданні 5 грудня 2024 року.

Суддя: Я.В. Пересунько