Справа № 587/2808/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 р.Справа № 587/2808/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 22.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Кузьмінський О.В., вул. Роменська, 6, смт. Липова Долина, Липоводолинський, Сумська, 42500, по справі № 587/2808/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України , ОСОБА_2

про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Липоводолинського районного суду Сумської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив суд скасувати постанову серії ЕНА №2674586 від 25 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 .

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 22.10.2024 адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову серії ЕНА № 2674586 від 25 липня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 132-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності, характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Звертає увагу суду на висновки викладені в постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17, де вказано, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Зазначає, що правопорушення було припинено 24 липня 2024 року о 21 год. 14 хв. працівниками поліції у Житомирській області, а вже 25 липня 2024 року о 00 год 27 хв. ОСОБА_1 вчинено нове адміністративне правопорушення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності спірного рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача подав до суду клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 308 КАС України та керуючись ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно з постановою серії ЕНА № 2673999 від 24 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капралом поліції ОСОБА_3 , 24 липня 2024 року о 21 год 14 хв на автодорозі М06 Київ-Чоп 86 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з напівпричепом ТАD р.н. НОМЕР_1 , порушив правила проїзду великогабаритних транспортних засобів, а саме перевозив великогабаритний вантаж, що перевищує (ширина 2,6 м) комбайн зернозбиральний John Deere 9760, р.н. НОМЕР_2 при цьому без супроводження автомобілем поліції, що зазначено в дозволі 2024-305НГ, відповідальність передбачена частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Постановою серії ЕНА № 2674586 від 25 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної поліцейським 2 взводу 4 рота УПП батальйону ПП в місті Бориспіль УПП в Київській області, рядовим поліції ОСОБА_2 , 25 липня 2024 року о 00 год. 27 хв. на автодорозі МО3 Київ-Харків 81 км. водій ОСОБА_1 керуючи вантажним транспортним засобом у складі напівпричепу ТАD р.н. НОМЕР_1 при цьому перевозив вантаж, а саме: комбайн. Який відноситься до категорії великогабаритного з дозволом на рух дозвіл 2024-305НГ, у якому зазначено супровід автомобіля поліції, якого в наявності не було, чим порушив вимогу дозволу на постанову КМУ № 30, чим порушив п. 22.5. ПДР - порушення правил перевезення небезпечних, великогабаритних вантажів, відповідальність передбачена частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

На підставі зазначених постанов ОСОБА_1 піддано адміністративному стягнення у виді штрафу в розмірі по 510 грн.

Не погоджуючись із постановою серії ЕНА № 2674586 від 25 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивач звернулась із позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення слід вважати триваючим, а тому всупереч положенням частини 1 статті 61 Конституції України, позивача двічі притягнуто до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Таким чином, участь у дорожньому русі транспортних засобів, зовнішні габарити яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, ширини, висоти від поверхні дороги та довжини, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до частини 1 статті 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами-тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності -у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Так, постановою серії ЕНА № 2673999 від 24 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капралом поліції ОСОБА_3 , 24 липня 2024 року о 21 год 14 хв на автодорозі М06 Київ-Чоп 86 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з напівпричепом ТАD р.н. НОМЕР_1 , порушив правила проїзду великогабаритних транспортних засобів, а саме перевозив великогабаритний вантаж, що перевищує (ширина 2,6 м) комбайн зернозбиральний John Deere 9760, р.н. НОМЕР_2 при цьому без супроводження автомобілем поліції, що зазначено в дозволі 2024-305НГ, відповідальність передбачена частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Крім того, постановою серії ЕНА № 2674586 від 25 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної поліцейським 2 взводу 4 рота УПП батальйону ПП в місті Бориспіль УПП в Київській області, рядовим поліції ОСОБА_2 , 25 липня 2024 року о 00 год. 27 хв. на автодорозі МО3 Київ-Харків 81 км. водій ОСОБА_1 керуючи вантажним транспортним засобом у складі напівпричепу ТАD р.н. НОМЕР_1 при цьому перевозив вантаж, а саме: комбайн. Який відноситься до категорії великогабаритного з дозволом на рух дозвіл 2024-305НГ, у якому зазначено супровід автомобіля поліції, якого в наявності не було, чим порушив вимогу дозволу на постанову КМУ № 30, чим порушив п. 22.5. ПДР - порушення правил перевезення небезпечних, великогабаритних вантажів, відповідальність передбачена частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Позивач у справі не заперечує факту вчинення правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 132-1 КУпАП. Спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли з приводу правомірності повторного притягнення позивача за одне правопорушення, а саме за порушення п. 22.5 ПДР.

Колегія суддів зазначає, що факт проїзду транспортних засобів на вказаних в оскаржуваних постановах ділянках дороги позивачем не заперечується.

З оскаржуваних постанов встановлено, що вони містять відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс відповідну постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, навантаження на осі).

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковою позицію суду першої інстанції, що постановами серії ЕНА № 2673999 від 24.07.2024 та ЕНА № 2674586 від 25.07.2024 притягнуто позивача до відповідальності, що потягло за собою накладення на позивача подвійного стягнення.

Дійсно статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, нормою прямої дії встановлено заборону на притягнення двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Зі змісту оскаржуваних постанов про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2673999 від 24.07.2024 та ЕНА № 2674586 від 25.07.2024, встановлено, що вчинені правопорушення було здійснено в різний час, на різних ділянках дороги. Тобто, час і обставини скоєння адміністративних правопорушень, а також причинний зв`язок між діянням і шкідливим наслідками цих діянь, є різними.

Переглядаючи спірну постанову серії ЕНА № 2674586 від 25.07.2024, суд першої інстанції виходив з того, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення слід вважати триваючим, а тому всупереч положенням частини 1 статті 61 Конституції України, позивача двічі притягнуто до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що загальне поняття адміністративного правопорушення встановлене статтею 9 КУпАП, згідно якої, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність права і свободи громадян на встановлений порядок управління, і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Структуру складу адміністративного правопорушення складають об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. Вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Як свідчать матеріали справи, постановою серії ЕНА № 2673999 від 24 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капралом поліції ОСОБА_3 , 24 липня 2024 року о 21 год 14 хв на автодорозі М06 Київ-Чоп 86 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з напівпричепом ТАD р.н. НОМЕР_1 , порушив правила проїзду великогабаритних транспортних засобів, а саме перевозив великогабаритний вантаж, що перевищує (ширина 2,6 м) комбайн зернозбиральний John Deere 9760, р.н. НОМЕР_2 при цьому без супроводження автомобілем поліції, що зазначено в дозволі 2024-305НГ, відповідальність передбачена частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Крім того, постановою серії ЕНА № 2674586 від 25 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної поліцейським 2 взводу 4 рота УПП батальйону ПП в місті Бориспіль УПП в Київській області, рядовим поліції ОСОБА_2 , 25 липня 2024 року о 00 год. 27 хв. на автодорозі МО3 Київ-Харків 81 км. водій ОСОБА_1 керуючи вантажним транспортним засобом у складі напівпричепу ТАD р.н. НОМЕР_1 при цьому перевозив вантаж, а саме: комбайн. Який відноситься до категорії великогабаритного з дозволом на рух дозвіл 2024-305НГ, у якому зазначено супровід автомобіля поліції, якого в наявності не було, чим порушив вимогу дозволу на постанову КМУ № 30, чим порушив п. 22.5. ПДР - порушення правил перевезення небезпечних, великогабаритних вантажів, відповідальність передбачена частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

У даному випадку, поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капралом поліції ОСОБА_3 приймаючи постанову серії ЕНА № 2673999 від 24.07.2024 та поліцейським 2 взводу 4 рота УПП батальйону ПП в місті Бориспіль УПП в Київській області, рядовим поліції ОСОБА_2 , приймаючи постанову ЕНА № 2674586 від 25.07.2024 зафіксували окремі адміністративні правопорушення з самостійними складами, з огляду на різницю кожного в об`єктивній стороні - час, місце (відрізок дороги), обставини.

З постанов серії ЕНА № 2673999 від 24.07.2024 та ЕНА № 2674586 від 25.07.2024 встановлено, що час та місце (проїзду) транспортного засобу позивача не співпадають та є різними, порушення порядку у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ст. 132-1 КУпАП відбулися у різних проміжках часу, на різних ділянках дороги, зафіксовані різними особами та не є триваючим правопорушенням, а отже, встановлено окремі порушення законодавства та зафіксовано дві події і різні склади адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Відповідно до правових висновків, викладених в пунктах 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 132-1 КУпАП (за порушення п. 22.5 ПДР) не мають ознак триваючого правопорушення.

Положення частини другої статті 36 КУпАП, до вказаних правовідносин не застосовуються, так як справа про кожне зафіксоване адміністративне правопорушення розглядається окремо у різний час.

Зафіксовані правопорушення різними інспекторами поліції, в різний час, на різних ділянках дороги показники порушення вимог законодавства повинні розглядатись окремо, що відповідає частині першої статті 36 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення слід вважати триваючим, а тому всупереч положенням частини 1 статті 61 Конституції України, позивача двічі притягнуто до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки вказані правопорушення місять різний склад, вчинені у різний час та у різних місцях, зафіксовані різними приладами фіксації, що вбачається зі змісту постанов серії ЕНА № 2673999 від 24.07.2024 та ЕНА № 2674586 від 25.07.2024, що свідчить про правомірність оскаржуваних постанов.

Наведене свідчить, що доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а тому складання постанови серії ЕНА № 2674586 від 25.07.2024 уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно з ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270, 272, 286, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 22.10.2024 по справі №587/2808/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк