Справа № 380/16949/24
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 рокусправа № 380/16949/24

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), у якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті сум пенсії, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 , пенсіонеру з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 суму пенсії в розмірі 201012,02 грн, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 , пенсіонеру з числа військовослужбовців, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, у повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що була дружиною померлого ОСОБА_2 та на день його смерті проживала разом із ним. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 у справі №380/6217/22 ГУ ПФУ у Львівській області здійснило перерахунок пенсії її чоловіку ОСОБА_2 та нарахувало доплату за період з квітня 2019 року по вересень 2022 року в сумі 149012,02 грн. Також на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №380/9968/23 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нарахована доплата з липня 2021 року по серпень 2023 року в сумі 52000,00 грн. 23.04.2024 чоловік помер, на момент його смерті нарахована доплата до пенсії не виплачена. Після смерті чоловіка позивачка звернулася до відповідача із заявою про виплату їй пенсії чоловіка, яка залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, проте отримала відмову. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачці строк для усунення недоліків.

На виконання вимог цієї ухвали 26.08.2024 позивачка подала до суду уточнений адміністративний позов.

Ухвалою судді від 02.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

16.09.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачкою обставин та правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що позивачка фактично просить змінити спосіб виконання попередніх судових рішень шляхом зміни їх зобов`язального характеру на зобов`язання - виплатити недоодержану пенсію чоловіка після його смерті. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії його законної сили. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Отже, на переконання відповідача, позивачка обрала спосіб захисту шляхом подання нового позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримував пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 №№2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивачка перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

З Єдиного реєстру судових рішень суд установив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 у справі №380/6217/22 ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із 01.04.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №С/472, виданої 21.01.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначеного судового рішення ГУ ПФУ у Львівській області з 01.10.2022 провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 21.01.2022 №С/472.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ХВ57268, сума доплати, нарахована за період з 01.04.2019 по 30.09.2022, становить 149012,02 грн.

З Єдиного реєстру судових рішень суд установив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №380/9968/23 ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язано нарахувати та виплатити щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з дати припинення її виплати.

На виконання зазначеного судового рішення ГУ ПФУ у Львівській області з 01.09.2023 провело перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.07.2021 нарахована щомісячна доплата до пенсії у розмірі 2000,00 грн.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ХВ 57268, сума доплати, нарахована за період з 01.07.2021 по 31.08.2023, становить 52000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 30.04.2024 Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

На день смерті чоловіка позивачка проживала разом із ним, що підтверджується довідкою, виданою головою правління ОСББ «Івана Хрестителя 82» від 02.08.2024 №18.

За життя ОСОБА_2 вищевказані пенсійні виплати не отримав.

05.07.2024 позивачка звернулася до відповідача із заявою про проведення виплати недоодержаної пенсії чоловіка у зв`язку з його смертю.

Листом від 19.07.2024 №18013-18990/К-55/8-1300/24 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило, що доплата пенсії, яка обчислення на виконання судових рішень, не включається до складу спадщини та позивачка зможе її отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати їй пенсії, яка була нарахована померлому.

Вважаючи поведінку відповідача протиправною, позивачка пред`явила цей позов.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку відмовою у виплаті недоодержаної пенсії чоловіка у зв`язку з його смертю.

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу виснувати, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Тобто суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ст. 63 Закону №2262-ХІІ, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Суд установив, що підставою для перерахунку пенсії чоловіка позивачки слугували рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 у справі №380/6217/22, яким відповідача зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із 01.04.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №С/472, виданої 21.01.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням виплачених сум, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 149012,02 грн, яка залишилася невиплаченою у зв`язку з його смертю, та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №380/9968/23, яким зобов`язано нарахувати та виплатити щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з дати припинення її виплати, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 52000,00 грн, яка залишилася невиплаченою у зв`язку з його смертю.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч. 3 ст. 52 Закону №1058-IV).

Ця норма кореспондується зі ст. 61 Закону №2262-XII, якою унормовано порядок проведення виплати пенсії в разі смерті пенсіонера.

За змістом цієї статті суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 3 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ).

Частина 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ містить перелік осіб, які можуть претендувати на отримання нарахованої, проте неотриманої за життя пенсії (доплати до пенсії) пенсіонером з числа військовослужбовців, а також умови, за яких такі особи можуть отримати право на виплату цих коштів.

Так, вищевказаними положеннями Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При цьому, однією з умов виплати пенсії вказаним вище особам, що не включається до складу спадщини, є те, що пенсія (доплата до пенсії) повинна бути недоодержана за життя померлого пенсіонера.

Суд наголошує, що приписи ст. 61 Закону №2262-ХІІ необхідно тлумачити у системному взаємозв`язку з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно зі ст. 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 ЦК України регламентовано, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Системний аналіз наведених норм дає змогу виснувати, що Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 16.05.2023 у справі №420/288/21, від 10.09.2024 у справі № 160/18875/23).

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульовано висновок про те, що фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону №1058-ІV та частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання (зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 06.04.2022 у справі №200/10136/20-а, від 09.06.2022 у справі №200/12094/18-а).

Аналогічний підхід до правозастосування знайшов відображення в постановах Верховного Суду від 16.05.2023 у справі №420/288/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 22.11.2023 у справі №420/1966/19, від 15.12.2023 у справі №805/2628/18-а.

Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 №10-1).

За змістом пункту 3 розділу І Порядку №3-1 заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.

При вирішенні спору суд враховує, що позивачка у порядку ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ звернулася до відповідача із заявою про виплату сум пенсії, що підлягали виплаті її чоловіку та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, 05.07.2024, тобто з дотриманням строку, визначеного ч. 3 ст. 61 Закону №2262-ХІІ. Суд установив, що на момент смерті позивачка проживала разом з померлим чоловіком.

Отже, позивачкою дотримані усі умови, передбачені ст. 61 Закону №2262-ХІІ для виплати членові сім`ї недоотриманої пенсійної виплати. Відповідач не надав доказів того, що будь-які інші особи, з числа визначених ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ, які наділені відповідним право, звертались із заявою про виплату недоодержаних сум пенсії.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що вимоги позивачки спрямовані на виконання попередніх рішень суду не є релевантними, оскільки у справі №380/6217/22 суд досліджував наявність права на перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, у справі №380/9968/23 щодо нарахування щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, натомість у розглядуваній справі предметом спору є бездіяльність відповідача щодо виплати позивачці пенсії, що залишилась недоодержаною її чоловіком у зв`язку з його смертю.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивачка просить про захист свого права.

Підстави адміністративного позову фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, тобто факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 809/487/18, від 13.07. 2020 у справі № 620/3960/19.

Суд зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає зверненню до суду заінтересованих осіб для вирішення спору, що наявне в спірному випадку.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачці у виплаті недоодержаних сум пенсії померлого чоловіка з покликанням на необхідність застосування процедур правонаступництва у правовідносинах з примусового виконання судового рішення, оскільки позивачка має беззаперечне право на отримання суми пенсії, яка підлягала виплаті її чоловіку і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, та звернулась до відповідача з відповідною заявою до спливу присікального шестимісячного строку, встановленого Законом №2262-ХІІ, а тому підстави для відмови у виплаті їй таких сум відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути прийняті чи здійснення в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушуючи прав та інтересів фізичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій чи бездіяльності, за умови порушення права особи, слугує підставою для задоволення позову.

Оцінюючи поведінку відповідача, яка зумовила пред`явлення позивачкою цього позову, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та порушує право позивачки на отримання недоодержаної пенсії померлого чоловіка. За таких обставин відмова відповідача в здійсненні виплати позивачці недоотриманої пенсії є протиправною.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його діянь (дій чи бездіяльності).

Відповідач як суб`єкт владних повноважень жодними належними та допустимими доказами не довів правомірність своєї пасивної форми поведінки, пов`язаної з відмовою позивачці у виплаті недоотриманої пенсії чоловіка, нарахованої та невиплаченої за його життя. Доводи відповідача спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та правовими позиціями Верховного Суду. Тому такі міркування суд не враховує.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з цим позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Отже, понесені позивачкою документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 у розмірі 201012 (двісті одна тисяча дванадцять) гривень 02 копійки та недоодержана у зв`язку з його смертю.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії у сумі 201012 (двісті одна тисяча дванадцять) гривень 02 копійки, що нарахована та підлягала виплаті чоловіку ОСОБА_2 на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 у справі №380/6217/22, від 07.06.2023 у справі №380/9968/23, та недоодержана у зв`язку з його смертю.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивачка ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ).

СуддяАндрусів Уляна Богданівна