Справа № 160/30420/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 160/30420/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 ( суддя Тулянцева І.В.) в адміністративній справі №160/30420/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження у справі №160/30420/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 року у задоволені заяви відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та заяву задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку наступного.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року по справі №160/30420/23 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №64 від 20.04.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () виключити із заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 період роботи з 01.07.2000 року по 30.11.2005 рік.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії виходячи із заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.1988 року по 31.12.1992 рік, використаний при призначенні пенсії у 1999 році, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року по справі №160/30420/23 набрало законної сили 28.03.2024 року.

04 червня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №160/30420/23, який 04.06.2024 року за вих. №42909/24 засобами поштового зв`язку було направлено на поштову адресу ОСОБА_2 , зазначену у позові, а саме: АДРЕСА_1 .

08.08.2024 року поштовий конверт разом із виконавчим листом по справі №160/30420/23, було повернуто на адресу суду із відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання».

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 були відсутні судові рішення, на підставі яких особі належали до нарахування та виплати певні суми, рішення суду у справі № 160/30420/23 набрало законної сили вже після її смерті, отже за життя позивачка не набула права на перерахунок та виплату пенсії виходячи з заробітної плати для обчислення пенсії за період з 01.01.1988 року по 31.12.1992 року, використанй при призначенні пенсії у 1999 році, з урахуванням раніше виплачених коштів, а тому спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в судочинстві участь останнього.

Крім того, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом і передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі № 223/793/17-ц.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону №1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника всі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, обов`язковою умовою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін виконавчого провадження та правонаступництво сторони, що вибула, іншим суб`єктом з переходом прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно з статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, у тому числі кошти відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили за життя позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі № 160/30420/23.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі №160/30420/23 набрало законної сили 28.03.2024 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 09.01.2024 року складено відповідни актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_2 рішення у справі №160/30420/23 не було ухвалено, а позивач за свого життя не набула права на перерахунок та виплату пенсії виходячи з заробітної плати для обчислення пенсії за період з 01.01.1988 року по 31.12.1992 року, використаний при призначенні пенсії у 1999 році, з урахуванням раніше виплачених коштів.

При цьому колегія суддів зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року є зобов`язальним, а відповідно неможливе правонаступництво, оскільки зобов`язання нерозривно пов`язане із особою позивача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво, тому відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником, оскільки процесуальне законодавство не дає суду можливості допускати заміну сторони в адміністративній справі в порядку процесуального правонаступництва після завершення розгляду справи по суті, оскільки після прийняття рішення у справі заміна сторони правонаступником можлива лише в порядку статті 379 КАС України.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 в адміністративній справі №160/30420/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 листопада 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова