Справа № 725/4366/24
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/4366/24
Номер провадження 2-а/725/36/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України, в особі заступника начальника Чернівецької митниці Майтапова Є.В. про визнання протиправної та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року позивач звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 24 квітня 2024 року заступником начальника Чернівецької митниці Держмитслужби України Майтапович Євстафієм Володимировичем винесено постанову, відповідно до якої її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків від суми вартості товарів (128 531 гривні 64 копійки), що переміщуються через митний кордон України громадянами, а саме 38 559 гривні 49 копійки. Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил, а саме передні фари іноземного виробництва, згідно маркування до автомобіля марки «Mercedes-Benz», бувші у використанні в кількості 12 шт., які зберігаються на складі Чернівецької митниці повернуто ОСОБА_1 .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 29.01.2024 року о 15 год. 27 хв. в`їхав автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянки України ОСОБА_1 , яка слідувала з Румунії до України в приватних справах. В даному автомобілі також слідувала гр. України ОСОБА_2 . Дані громадяни до митного контролю надали контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та;або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

При візуальному огляді, ОСОБА_1 заявила про наявність особистих речей та товару: передні фари, іноземного виробництва, згідно маркування до автомобіля марки «Mercedes-Benz», бувші у використанні в кількості 13 шт., які пред`явила до митного контролю. Під час здійснення митних формальностей встановлено, що загальна вартість яких становила 84 000 гривень, що перевищувала дозволену норму.

Крім того, вказувала, що про наявність у салоні та багажному відділенні даного транспортного засобу товару, який піддягав би декларуванню, їй нічого відомо не було, адже вказаний транспортний засіб до того моменту нею не використовувався. Також, зазначала, що стосується бувших у використанні фар до автомобіля, то чоловік їй пояснив, що вони також декларуванню не підлягають, оскільки набуті ним за кордоном у місці утилізації транспортних засобів, та перебувають в неробочому стані (корпус кожної пошкоджений) і потребують ремонту для відновлення робочого стану, тому за своїми властивостями споживчої вартості не мають.

Вважає, що висновок експерта, яким визначено вартість фар, не відповідає критерієм належного та допустимого доказу, на основі якого можна було б об`єктивно визначити митну вартість вилучених автомобільних фар, й відповідно визначити розмір штрафної санкції. А тому вважає, що постанова митниці є такою, що прийнята з грубим порушенням норм чинного законодавства, порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 й відповідно підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, просила визнати протиправною та скасувати постанову від 24.04.2024 року Чернівецької митниці у справі про порушення митних правил №0077/40800/24 про визнання її винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу і провадження у справі закрити.

Представник відповідача направила на адресу суду письмовий відзив, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що скасування постанови у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Вважає, що позивачку правомірно притягнуто до відповідальності, а постанову митниці від 24.04.2024 року винесено з дотриманням вимог чинного законодавства. Вважає, що ОСОБА_1 вчинила недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження, щодо ввезення на митну територію України. Крім того, вказувала, що ОСОБА_1 чи уповноваженою нею особою, клопотання про проведення незалежної експертизи у справі про порушення митних правил не заявлено, та не надано належних та допустимих доказів щодо вартості товару. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали поданий позов та просили про його задоволення, вказуючи зокрема про необґрунтоване визначення митним органом вартості переміщеного товару, який визначався на підставі експертного дослідження, яке в свою чергу проводилося без огляду кожної вилученої фари, визначення її марки, виду, стану пошкодження тощо, що вплинуло на неправомірне визначення вартості товару. Також надали суду довідку-фактуру, згідно якої вартість переміщених позивачкою фар становить 140 Євро, що значно менше визначеної експертом їх вартості. Клопотали про допит експерта й відповідне дане клопотання було задоволено.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на його безпідставність, надавши пояснення аналогічні доводам, викладеним у письмовому відзиві.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що дані автомобільні фари були придбані ним у Польщі за 140 Євро та зважаючи на їх непридатний для використання стан без проведення відповідних відновлювальних робіт, не придатні до використання й відповідно вони не підлягали декларуванню. Крім того, вартість даних фар, визначена експертом, є значно завищена та не відповідає вартості згідно довідки-фактури, яка на момент їх переміщання була у нього й відповідно він не надав її позивачці.

В подальшому сторони в судове засідання не заявилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Також в судове засідання не з`явився й експерт.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України в подальшому судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст.129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із змісту ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З матеріалів справи убачається, що постановою Чернівецької митниці від 24 квітня 2024 року заступником начальника Чернівецької митниці Держмитслужби України Майтапович ЄвстафіємВолодимировичем винесено постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків від суми вартості товарів (128 531 гривні 64 копійки), що переміщуються через митний кордон України громадянами, а саме 38 559 гривні 49 копійки. Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил, а саме передні фари, іноземного виробництва, згідно маркування до автомобіля марки «Mercedes-Benz», бувші у використанні в кількості 12 шт., які зберігаються на складі Чернівецької митниці повернуто (а.с.17-18).

При цьому, зі змісту вказаної постанови вбачається, що 29.01.2024 року о 15 год. 27 хв. в`їхав автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянки України ОСОБА_1 , яка слідувала з Румунії до України в приватних справах. В даному автомобілі також слідувала гр. України ОСОБА_2 . Дані громадяни до митного контролю надали контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та;або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

При візуальному огляді, ОСОБА_1 заявила про наявність особистих речей та товару: передні фари, іноземного виробництва, згідно маркування до автомобіля марки «Mercedes-Benz», бувші у використанні в кількості 13 шт., які пред`явила до митного контролю. Під час здійснення митних формальностей встановлено, що загальна вартість яких становила 84 000 гривень, що перевищувала дозволену норму. Громадянці ОСОБА_1 пропущено одну автомобільну фару, бувшу у використанні (у пошкодженому вигляді) вартістю 50 євро.

Згідно висновку експерта №-0099 від 22.02.2024 року загальна вартість вилучених протоколом про ПМП від 29.01.2024 року №0077/40800/24 вищевказаних товарів становить 128 531 гривні 64 копійки.

Таким чином, митний орган прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинила недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження, щодо ввезення на митну територію України, тим самим вчинила правопорушення передбачене ч.2 ст. 471 МК України.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 471 МК України, недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частино 1 ст. 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Аналізуючи вищевказані положення закону, суд приходить до висновку, що висновок щодо умисного недекларування товарів позивачкою, що підпадають під встановлені законодавством обмеження, щодо ввезення на митну територію України, тобто наявність в діях позивача складу правопорушення передбаченого ч.2 ст.471 МК України має бути доведено належними та допустимими доказами, які як кожен окремо так і в сукупності поза розумними сумнівом доводять вказані обставини.

Натомість, за наслідками судового розгляду даного спору не встановлено наявності доказів, які б поза розумним сумнівом доводили наявності в діях умислу на вчинення позивачкою правопорушення передбаченого ч.2 ст. 471 МК України за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З матеріалів справи про ПМП вбачається, що позивачка не ухилялася від участі у розгляді справи про порушення митних правил, однак митним органом не були взяті до уваги причини неможливості прибути на розгляд справи. У т ому числі клопотання захисника.

Крім того, за змістом ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі мають право бути присутніми під час розгляду справи у митному органі подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом.

Таким чином, митним органом не забезпечено участь позивачки у розгляді справи про ПМП та не забезпечено останній можливості надати свої пояснення з приводу вчинення адміністративного правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, нормами ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Згідно із ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Положеннями ст.515 МК України визначено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Частиною 2 ст.515 Митного кодексу України встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно ст.516 Митного кодексу України визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.357 Митного кодексу України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Із наведених норм слідує, що експертиза для визначення вартості не задекларованих товарів проводиться в межах справи про адміністративне правопорушення і є доказом по справі. Така експертиза не є судовою експертизою, а тому на неї не поширюються вимоги, зокрема про попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Водночас, згідно із цими нормами, особа, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил вправі провести незалежну експертизу за власний рахунок.

Як убачається з матеріалів справи, в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, а тому в порядку ст. 516 МК України в справі було призначено експертизу та в межах ст. 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, відповідно до проведеної попередньої оцінки вартості автомобільних фар, вартість однієї фари, що повернута ОСОБА_1 визначена в розмірі 50 Євро, а вартість 12 фар, що вилучені в розмірі 84 000 грн., тобто з розрахунку 170 Євро за одну фару.

При цьому, відповідно до висновку експерта від 22.02.2024 року №-0099, загальна вартість вилучених згідно протоколу ПМП від 29.01.2024 №0077/40800/24 вищевказаних предметів (автомобільних фар) визначена у розмірі 128531 грн.64 коп.

Згідно наданого позивачкою в ході розгляду справи рахунку-фактури №003 від 27.01.2024 року, вартість фар до авто з пошкодженнями у кількості 14 шт., становить по 10 євро за одну фару ( 132-133).

Так, згідно п.1 ч. 1 ст. 50 МК України, для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином судом встановлено, що згідно наданого рахунку-фактури №003 від 27.01.2024 року, вартість фар до авто з пошкодженнями у кількості 14 шт., становить 140 Євро, тобто по 10 євро за одну фару, при цьому до матеріалів справи додано висновок товарознавчої експертизи №-0099 від 22.02.2024 року, згідно якого вартість товару на дату оцінки становить 128 531 гривні 64 копійки.

При цьому, експертом для визначення вартості товару застосовано порівняльний і ринковий підхід, з використанням аналогового методу, що базується на порівнянні споживчих властивостей об`єкта оцінки, зі споживчими властивостями, в той час, коли дійсний, тобто реальний фізичний стан вилучених автомобільних фар не має споживчих властивостей, так як вони перебувають в неробочому стані (корпус кожної пошкоджений) і потребують значного ремонту для відновлення робочого стану. З метою роз`яснення експертного висновку, зокрема в частині визначення вартості фар, підходів, їх огляду , визначення технічного стану, судом за клопотанням позивачки було викликано експерта до суду, однак останній не з`явився.

Таким чином, враховуючи наявність розбіжностей у визначенні вартості автомобільних фар, та неможливість їх усунення при допиті експерта, на думку суду вказаний висновок експерта не відповідає критеріям належного та допустимого доказу, на основі якого можна було б об`єктивно визначити митну вартість вилучених автомобільних фар, а відповідно розмір штрафної санкції, а також й сам факт умисного вчинення позивачем порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України й відповідно наявність в діях позивачки складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що митним органом не було встановлено дійсної митної вартості товару (фар), а надано перевагу одним доказам над іншими без належного обґрунтування, зокрема оскаржувана постанова не містить сукупності доказів на підставі яких митний орган прийшов до висновку, що дійсна вартість фар іноземного виробництва, згідно маркування до автомобіля марки «Mercedes-Benz» становить 128 531 гривні 64 копійки, та не спростував наявні у позивачки відомості щодо вартості таких фар, не відібрав у позивачки пояснень з приводу вказаних обставин, з метою з`ясування причин розбіжностей між наявними у нього відомостями щодо вартості фар та відомостями, що наданні митним органом.

Таким чином, відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості фар уповноваженою посадовою особою митного органу й відповідно не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі щодо наявності суб`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України у діях позивачки.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення справи на додаткову перевірку з метою її повторного розгляду уповноваженим на це органом - Чернівецькою митницею.

У відповідності до положень п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Таким чином, оскаржувану постанову слід скасувати, а справу направити на новий розгляд з метою усунення виявлених порушень та неточностей, зокрема відібрання пояснень у позивачки, з`ясування наявності у неї умислу, а також встановлення дійсної митної вартості фар іноземного виробництва, згідно маркування до автомобіля марки «Mercedes-Benz», за якою й слід розраховувати митні платежі.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.7, 8, 9, 245, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 90,92, 95, 458, 460, 467, 471 ,489, 493, 494 МК України, ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 286, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову Чернівецької митниці Держмитслужби від 24 квітня 2024 року у справі про порушення митних правил №0077/40800/24 якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.471 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків від суми вартості товарів (128 531 гривень 64 копійки), що переміщуються через митний кордон України, а саме 38 559 гривні 49 копійок.

Справу про порушення митних правил №0077/40800/24 за ч.2 ст.471 МК України відносно ОСОБА_1 , - направити на новий розгляд до Чернівецької митниці.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н.В.