Справа № 420/24662/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивачка просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплати пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,90915;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 з 24.05.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,90915.

Адміністративний позов поданий за допомогою системи «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивачка перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28.01.2000 року.

У позові зазначено, що коефіцієнт заробітку після призначення пенсії складався із заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 та склав 2,90915. Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати, на підставі чого були здійснені перерахунки пенсії виходячи із заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996, з 01.07.2000 по 31.04.2008 роки. Наразі коефіцієнт заробітку складає 2,58331.

25.04.2024 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою, у якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,90915.

За результатами розгляду поданого звернення, відповідач листом від 23.05.2024 у зазначеному у заяві перерахунку відмовив, зазначивши, що пенсію позивачці розраховано згідно чинного законодавства та відсутні підстави для проведення перерахунку.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у перерахунку та виплати пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,90915, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Доводи позову мотивовані тим, що згідно з положеннями ч. 4 ст. 42 Закону України №1058-IV, оскільки після призначення пенсії за віком позивачка продовжувала працювати, то мала право на перерахунок пенсії, у зв`язку із збільшенням страхового стажу. Проте, оскільки після призначення пенсії позивачка працювала з меншим заробітком, ніж той, з якого було визначено розмір її пенсії, тому не виявляла бажання здійснювати перерахунок пенсії із додаванням як стажу, так і заробітної плати. Однак, всупереч положенням ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV, відповідач перерахував пенсію позивачки із додаванням стажу та із зменшенням коефіцієнту заробітної плати із 2,90915 до 2,58331.

У зв`язку з викладеним позивачка стверджує, що відповідач порушив її права, оскільки при перерахунку пенсії за віком зобов`язаний був обирати для неї найбільш вигідний спосіб обчислення заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.01.1992 по 31.12.1996 (коефіцієнт заробітної плати 2,90915), яка враховувалась при призначенні пенсії, натомість протиправно зменшив коефіцієнт її заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 2,90915 до 2,58331.

Ухвалою суду від 12.08.2024 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення недоліків, які необхідно було усунути шляхом надання позовної заяви в новій редакції, в якій привести у відповідність склад учасників справи, зміст позовної заяви та її прохальну частину.

20.08.2024 року до суду від представника позивача за допомогою підсистеми Електронний суд надійшла заява про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою, відповідно до якої відповідачем по справі визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Ухвалою суду від 30.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

26.09.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

У відзиві відповідач підтвердив, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні з 28.01.2000 та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788 Про пенсійне забезпечення (далі - Закон 1788). Відповідно до ст. 65 Закону № 1788 пенсію позивачці обчислено із заробітної плати за 24 місяці за період з 01.01.1998 по 31.12.1999.

З 01.01.2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058).

З 01.01.2004 пенсію перераховано відповідно до ст. 43 Закону № 1058 за матеріалами пенсійної справи. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01.01.1998 по 31.12.1999 складав 2,39060.

Як зазначає відповідач, у подальшому за особистими заявами позивачки проведені відповідні перерахунки пенсії, зокрема:

за заявою від 13.04.2004 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2004 з більшого заробітку за період з 01.01.1992 по 31.12.1996, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за вказаний період склав 2,90915;

за заявою від 12.05.2006 проведено перерахунок пенсії з доданням стажу і заробітної плати за період з 01.01.2004 по 30.04.2006. Під час перерахунку, застосований показник середньої заробітної плати в Україні за 2005 рік, індивідуальний коефіцієнт заробітку за період з 01.01.1992 по 31.12.1996, з 01.07.2000 по 30.04.2006, відповідно до ст. 40 Закону № 1058 зменшився і склав 2,67886, але при перерахунку пенсії застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2005 рік, тому розмір пенсії з 01.05.2006 збільшився і становив 941,37 грн.;

за заявою від 14.05.2008 проведено з 01.05.2008 перерахунок пенсії з доданням стажу і заробітної плати за період з 01.05.2006 по 30.04.2008. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за періоди з 01.01.1992 по 31.12.1996, з 01.07.2000 по 30.04.2008 зменшився і склав 2,58331, але розмір пенсії, обчислений з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік (1197,91 грн) збільшився і становив 1864,35 грн.

У подальшому пенсія перерахована відповідно до постанов Уряду.

Відповідач вказує, що пенсія перераховується та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства України, яким не передбачено перерахунок пенсії з поверненням до раніше встановленого коефіцієнта заробітної плати.

Отже, підстави для перерахунку пенсії позивачки із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,90915 за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996, на переконання відповідача, відсутні.

Додатково у відзиві відповідач зазначив, що заява позивачки від 25.04.2024 подана без дотримання процедури, передбаченої Порядком №22-1, тому розглянута відповідно до Закону України Про звернення громадян. За результатами розгляду заяви Головним управлінням надано інформаційний лист роз`яснення № 4707-3830/Б-02/8-2100/24 від 23.05.2024. Відтак, Головне управління жодних рішень відносно вказаної заяви не приймало, протиправних дій чи бездіяльності не допускало, тому й позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались.

З урахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 , 28.01.1945 року, перебуває на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та з 28.01.2000 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII. Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакції, чинній на момент призначення пенсії, пенсію обчислено із середньомісячного заробітку за 24 останніх календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією за період з 01.01.1998 по 31.12.1999 рр.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01.01.1998 по 31.12.1999 рр. складав 2,39060.

01.01.2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

З 01.01.2004 пенсію позивачки перераховано відповідно до ст. 43 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за матеріалами пенсійної справи з заробітної плати за період з 01.01.1998 по 31.12.1999 рр.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01.01.1998 по 31.12.1999 складав 2,39060.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції станом на 01.01.2004 року, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Згідно матеріалів пенсійної справи, за заявою позивачки від 13.04.2004 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2004 з заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 рр.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 рр. складав 2,90915.

За заявою позивачки від 12.05.2006 року проведено перерахунок пенсії з доданням стажу і заробітної плати за період з 01.01.2004 по 30.04.2006 рр. Під час перерахунку, застосований показник середньої заробітної плати в Україні за 2005 рік.

Індивідуальний коефіцієнт заробітку за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 рр., з 01.07.2000 по 30.04.2006 рр. зменшився і склав 2,67886, але при перерахунку пенсії застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2005 рік, тому розмір пенсії з 01.05.2006 збільшився і становив 941,37 грн.

За заявою позивачки від 14.05.2008 року проведено перерахунок пенсії з 01.05.2008 року з доданням стажу і заробітної плати за період з 01.05.2006 по 30.04.2008.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за періоди з 01.01.1992 по 31.12.1996, з 01.07.2000 по 30.04.2008 зменшився і склав 2,58331, але розмір пенсії обчислений з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік (1197,91 грн.) збільшився і становив 1864,35 грн.

У подальшому пенсія перерахована відповідно до постанов Уряду.

25.04.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою, якою просила здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 роки та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,90915.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 23.05.2024 року вих. №4707-3830/Б-02/8-2100/24 у відповідь на вказане звернення позивачці повідомлено, зокрема, що за заявою від 14.05.2008 пенсію перераховано з 01.05.2008 з доданням стажу і заробітної плати за період роботи з 01.05.2006 по 30.04.2008. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за періоди з 01.01.1992 по 31.12.1996, з 01.07.2000 по 30.04.2008 (ст. 40 Закону 1058) зменшився і склав 2,58331, але перерахунок проведено з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік (1197,91 грн.), тому розмір пенсії збільшився. Перерахунки пенсії здійснювалися за особистими заявами та були спрямовані на отримання належної на той час пенсії в більш високому розмірі і на поліпшення пенсійного забезпечення. У подальшому пенсія перерахована відповідно до постанов Уряду. Пенсія перераховується та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства України, яким не передбачено перерахунок пенсії з поверненням до раніше встановленого коефіцієнта заробітної плати. Підстав для перерахунку пенсії із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,90915 за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 немає.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у перерахунку та виплаті пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,90915, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Як встановлено судом, позивачці призначено пенсію за віком з 28.01.2000 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачці, визначено, що пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії (ч. 1).

Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - 85 процентів заробітку (ч. 6).

Статтею 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачці, визначено, що пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачці, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсій береться (за вибором того, хто звернувся за пенсією): за 24 останніх календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом всієї трудової діяльності перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв у роботі (ч. 1).

Середньомісячний заробіток за 24 календарних місяці і за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми заробітку за 24 календарних місяці роботи підряд (перед зверненням за пенсією) чи за 60 календарних місяців роботи підряд (протягом всієї трудової діяльності) відповідно на 24 чи 60. При цьому за бажанням того, хто звернувся за пенсією, місяці з неповним числом робочих днів у зв`язку з їх влаштуванням на роботу або звільненням враховуються як повні календарні місяці роботи (ч. 2).

01.01.2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом (далі Закон № 1058-IV).

Пунктом 15 Розділу XV «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону № 1058-IV у редакції на дату його прийняття було встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 4 Розділу XV «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону № 1058-IV у редакції на дату його прийняття також було передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції станом на 01.01.2004 року) визначений порядок перерахунок пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції станом на 01.01.2004 року), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, яка діяла з 01.01.2004 по 01.01.2008 рр.), у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Відповідно до абз. 1-2 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Тобто, пенсіонеру, при здійсненні перерахунку пенсії на підставі наведених положень Закону № 1058-IV, надано право обирати заробітну плату (дохід), зокрема, той з якого була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Разом з тим, суд зауважує, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 160/1052/19.

Звернення позивачки до суду з даним позовом обумовлено тим, що відповідач зменшив коефіцієнт її заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 2,90915 до 2,58331. Після призначення пенсії за віком позивачка продовжувала працювати, тому мала право на перерахунок пенсії, у зв`язку із збільшенням страхового стажу. Проте, оскільки після призначення пенсії позивачка працювала з меншим заробітком, то вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач зобов`язаний обирати найбільш вигідний спосіб обчислення заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.01.1992 по 31.12.1996 (коефіцієнт заробітної плати 2,90915), яка враховувалась при призначенні пенсії, натомість протиправно зменшив коефіцієнт її заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 2,90915 до 2,58331, врахувавши заробітну плату за періоди з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 по 30.04.2008.

У свою чергу відповідач зазначив, що пенсія перераховується та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства України, яким не передбачено перерахунок пенсії з поверненням до раніше встановленого коефіцієнта заробітної плати. Отже, підстав для перерахунку пенсії із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,90915 за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 немає.

Як встановлено судом, після призначення пенсії з 28.01.2000 року позивачка продовжувала працювати.

Отже, для здійсненні перерахунку пенсії позивачка має право обирати заробітну плату (дохід), зокрема, той з якого була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 № 1058-IV.

Разом з тим, оскільки після призначення пенсії з 28.01.2000 року позивачка продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Згідно матеріалів справи, за заявою позивачки від 14.05.2008 року проведено перерахунок пенсії з 01.05.2008 року з доданням стажу і заробітної плати за період з 01.05.2006 по 30.04.2008, тобто на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховані також 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за періоди з 01.01.1992 по 31.12.1996 та з 01.07.2000 по 30.04.2008 зменшився і склав 2,58331.

Отже, на момент останнього перерахунку за зверненням позивачки з 01.05.2008 року відповідачем враховано період найбільш високої заробітної плати позивачки з 01.01.1992 по 31.12.1996 рр., а також, згідно вимог ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховані 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, тобто період з 01.05.2006 по 30.04.2008 рр.

На підставі викладеного, суд констатує відповідність проведеного відповідачем перерахунку пенсії позивачки з доданням стажу і заробітної плати за період роботи з 01.05.2006 по 30.04.2008, внаслідок чого індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за періоди з 01.01.1992 по 31.12.1996 рр. та з 01.05.2006 по 30.04.2008 рр. склав 2,58331.

Отже, підстави для перерахунку пенсії із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 2,90915 за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 рр. відсутні.

25.04.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою, якою просила здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1992 по 31.12.1996 роки.

Відповідач листом від 23.05.2024 року вих. №4707-3830/Б-02/8-2100/24 повідомив, що пенсію перераховано з 01.05.2008 з доданням стажу і заробітної плати за період роботи з 01.05.2006 по 30.04.2008. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за періоди з 01.01.1992 по 31.12.1996, з 01.07.2000 по 30.04.2008 (ст. 40 Закону 1058) зменшився і склав 2,58331, але перерахунок проведено з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік (1197,91 грн.), тому розмір пенсії збільшився.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області діяло сумлінно та добросовісно, відповідно до норм чинного законодавства та в інтересах пенсіонера, адже матеріалами справи підтверджено, що відповідач врахував заробітну плату позивача за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 рр., а також, згідно вимог ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховані 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, тобто період з 01.05.2006 по 30.04.2008 рр.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд доходить висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на зазначене, оцінюючи докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач суб`єкт владних повноважень довів, що діяв у межах спірних правовідносин на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255-258, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.