Справа № 160/4503/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/4503/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року (суддя Прудник С.В.)

у справі №160/4503/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини у зв`язку порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не нарахована та не виплачена позивачу компенсація втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації на виконання рішення у справі №160/19292/22.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив строки виплати позивачу індексації грошового забезпечення, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, а тому позивач набув право на отримання компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Скаржник зазначає, що виплату спірних у справі №160/19292/22 сум проведено 29.09.2023, а тому строк звернення до суду з позовом щодо компенсації втрати частини доходів розпочато з 01.10.2023 і цей строк завершився 31.12.2023, у зв`язку з чим позов слід залишити без розгляду. Відповідач вважає, що оскільки положення ст.122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній (зокрема і військовій) службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) та компенсації втрат, пов`язаних з її несвоєчасною виплатою, у разі порушення законодавства про оплату праці, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.1 ст. 233 КЗпП України (в редакції Закону №2352-ІХ від 01.07.2022). Також відповідач вказує, що за змістом ст. 1, 3 Закону №2050-ІІІ категорією «порушений строк» охоплюється період, який утворився між датою нарахування доходу та датою його виплати. ОСОБА_1 спірні суми нараховано відповідно до судового рішення у справі №160/19292/22, яке набрало чинності 30.05.2023, тому на думку відповідача відсутні підстави стверджувати про затримку виплати доходу до 30.05.2023, оскільки дохід не нараховувався. Звертає увагу, що відповідно до ст.5 Закону №2050-ІІІ своєчасно не отриманий з вини громадянина дохід компенсації не підлягає.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №202 від 11.10.2021 позивач звільнений у запас та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

02.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №160/19292/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018, із застосуванням базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

На виконання означеного рішення суду у справі №160/19292/22 відповідач нарахував та виплатив ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. 29.09.2023 на картковий рахунок позивача зарахована сума 82370,85 грн, що позивачем не заперечується.

19.02.2024 позивач, вважаючи, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з затримкою виплати індексації грошового забезпечення (з 01.01.2016), звернувся до суду з цим позовом.

Стосовно доводів скаржника про порушення позивачем строку звернення до суду суд апеляційної інстанції вважає помилковими твердження відповідача, що в спірному випадку строк звернення до суду має обчислюватись за правилами ч.1 ст. 233 КЗпП України.

Статтею 233 КЗпП України встановлені строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, в той же час спір у межах цієї справи не є трудовим в розумінні вказаної норми, а стосується права особи на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ, який не визначає спеціальних строків для звернення до суду.

Відповідно до ст.1 цього Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) ст.3 Закону №2050-ІІІ.

Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Таким чином, у спірному випадку строк звернення до суду з вимогами про оскарження дій (бездіяльності) військової частини та зобов`язання вчинити певні дії має визначатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду у постанові від 02.04.2024 у справі №560/8194/20 з приводу застосування строків звернення до суду у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів відповідно до Закону №2050-ІІІ, зокрема:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом №2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду.

В спірному випадку, як встановлено судом вище, 29.09.2023 на виконання рішення суду у справі №160/19292/22 позивачу виплачена індексація грошового забезпечення за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Відтак, шестимісячний строк звернення до суду почався у жовтні 2023 року, тому враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 19.02.2024, строк звернення до суду позивачем дотриманий. Аргументи скаржника про пропуск позивачем цього строку є безпідставними.

По суті прийнятого судом першої інстанції рішення суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

За правилами статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, положення якого фактично відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Так, відповідно до п.2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Пунктом 5 Порядку №159 визначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з пунктом 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі: сума індексації грошових доходів громадян.

Отже, умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів індексації грошового забезпечення та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку Військової частини НОМЕР_1 ) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі індексації грошового забезпечення) провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості.

У постановах від 15.10.2020 року у справі №240/11882/19, від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20 Верховний Суд вказав, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, положення статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів (зокрема, індексації грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Зворотні доводи скаржника є безпідставними.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її отримання відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Тривала відсутність виплати індексації грошового забезпечення з 2016 року сталася у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача, а тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів.

Суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави вважати, що дохід (індексація грошового забезпечення) своєчасно не отриманий позивачем з його власної вини, оскільки за отриманням індексації грошового забезпечення позивач вимушений був звертатися до суду через невиплату відповідачем такої індексації й тільки на виконання рішення суду позивачу виплачена індексація грошового забезпечення (дохід) з порушенням строків виплати.

Ураховуючи наведені норми права та застосовуючи у спірних відносинах вказані правові висновки Верховного Суду, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідач порушив строки виплати позивачу індексації грошового забезпечення, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, а тому позивач набув права на виплату компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону №2050-ІІІ» та Порядку №159.

В той же час, суд апеляційної інстанції зауважує, що оскільки відповідачем не було проведено (виплачено) компенсацію в тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості з індексації грошового забезпечення (29.09.2023), то в спірному випадку відповідачем допущено протиправну бездіяльність, і захист цих прав підлягає шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, помилково визнав протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в його резолютивній частині відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі №160/4503/24 змінити, виклавши абзаци 2 і 3 резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, виплаченої 29.09.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за весь час затримки їх виплати з 01.01.2016 по 29.09.2023 у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, виплаченої 29.09.2023.».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко