Справа № 420/36473/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
02 грудня 2024 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вікторія ХОМ`ЯКОВА, розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:
визнати протиправними бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення в період з жовтня 2016 року по 23.03.2023 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;
зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з жовтня 2016 року по 23.03.2023 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;
визнати протиправною бездіяльність військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з жовтня 2016 року по 23.03.2023 рок включно у фіксованій величині 4463,15 гривень в місяць відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
зобов`язати військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 гривень в місяць за період з 01.03.2018 по 23.03.2023 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу
Позивач зазначає в позові, що проходив службу у В/Ч НОМЕР_2 , але доказів того, що з жовтня 2016 року по березень 2023 року він проходив службу саме в В/Ч НОМЕР_3 немає, є тільки наказ командира В/Ч НОМЕР_2 від 06.03.2020 № 48 про виключення зі списків особового складу, отже, починаючи з 07.03.2020 позивач вже не служив у В/Ч НОМЕР_2 , а ймовірно служив у В/Ч НОМЕР_1 . Початок служби в В/Ч НОМЕР_2 з жовтня 2016 року також не підтверджений, до позову доданий наказ командира В/Ч НОМЕР_4 від 02.08.2016 № 165 про зарахування до списків особового складу іншої В/Ч НОМЕР_4 . Суд звертає увагу, що позивач може уточнити періоди служби відповідно до записів у військовому квитку.
Позивач ніяким чином не обґрунтував підстави для заявлення вимог про зобов`язання військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, при цьому позивач не відокремлює періоди служби в кожній з них. Солідарна відповідальність виникає при спільних діях або бездіяльності у випадках, встановлених договором або законом, а в даному випадку суд не вбачає пов`язаності двох військових частин, якими можуть бути взаємовідносини правонаступництва або підпорядкованості один одному.
Відповідно до ч.1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.
Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві вимог до різних відповідачів, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.
Підставою позову є юридичні факти, які наводяться позивачем на обґрунтування своєї матеріально-правової вимоги та які мають значення для судового захисту суб`єктивного права, тобто підстава позову - це частина позову, що відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, і докази, що підтверджують позов.
Підстави позову не можна ототожнювати з нормами права, на які посилається позивач. Зазначений висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, який зазначив, що під підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини.
При цьому, цими обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин від характеру яких залежить правова кваліфікація спору.
Суд звертає увагу, що системний аналіз предмету та підстав позову свідчить про те, що правовідносини між позивачем та відповідачами не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного періоду часу та на підставі різних дій суб`єктів владних повноважень.
Цей адміністративний позов не містить жодних посилань на однаковість підстав виникнення заявлених позовних вимог або поданих доказів; пояснень щодо того, в чому полягає їх однорідність (єдині підстави їх виникнення, доказування яких спирається на однакові докази і обставини, тощо). Суд вбачає тільки часткову ідентичність правового регулювання відносин позивача з військовими частинами, що не є підставою для розгляду заявлених вимог в одному провадженні.
Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги є самостійними, стосуються різних відповідачів та різних підстав для звернення до суду, тобто обґрунтовуються різними доказами та підставами виникнення, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у ст. 172 КАС України. Одночасний їх розгляд в одному провадженні розширює предмет позову та ускладнює розгляд та вирішення справи. в свою чергу роз`єднання позовних вимог сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У зв`язку з наведеним, враховуючи те, що позовні вимоги не пов`язані між собою, об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав для спільного розгляду зазначених позовних вимог.
В силу положень п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).При цьому, суд звертає увагу, що ст. 169 КАС України не передбачено повернення частини позовних вимог.
Суд зазначає, що допущене позивачем порушення не є формальним, оскільки фактично унеможливлює розгляд справи за вимогами, не пов`язаними між собою підставою їх виникнення та відповідними доказами, а тому повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частини восьмої ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Позивач не позбавлений права звернутись з окремими позовами до відповідачів.
Ч. 4 п. 6 передбачено повернення позовної заяви без розгляду, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Керуючись ст. ст. 169, 171, 256, 295, 297 КАС України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.
Копію ухвали про повернення позовної заяви з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА