Справа № 260/3932/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/3932/24 пров. № А/857/23485/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 рок (ухвалене головуючим суддею Скраль Т.В. у м. Ужгород) у справі № 260/3932/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 28.02.2020 №291;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повернути на корить ОСОБА_1 кошти, що були незаконно утримані під час виконання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 28.02.2020 №291.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених сум пенсій з пенсіонера є допущення зловживань з боку пенсіонера. Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями. Відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів. З огляду на те, що в оскаржуваному рішенні відповідача обґрунтованих обставин щодо зловживання з боку пенсіонера при зверненні його із заявою про призначення пенсії не наведено та допустимими доказами не підтверджено обізнаність позивача щодо недостовірності даних вказаної довідки, позивач вважає, що зазначене рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.08.2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про утримання надміру виплачених сум пенсії від 28 лютого 2020 року № 291. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 суми пенсій утримані на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про утримання надміру виплачених сум пенсій №291 від 28 лютого 2020 року.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходи з того, що будь-яких доказів про зловживання з боку позивача або подання ним недостовірних відомостей при зверненні з заявою про перерахунок пенсії відповідачем не надано. Факти зловживання пенсіонером не наведені і в оскаржуваному рішенні.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 20 квітня 2006 року відповідачем призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 05 квітня 2006 року.

12 грудня 2019 року Головним управлінням ПФУ в Одеській області проведено перевірку достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії шляхом ознайомлення з архівними документами.

За наслідками перевірки сформовано довідку № 14916, відповідно до якої під час перевірки достовірності довідки № 4 від 21.01.2010 по нарахуванню заробітної плати для обчислення (перерахунку) пенсії на ОСОБА_1 за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 встановлено, що дані не відповідають даним первинних документів.

28 лютого 2020 року рішенням Головного управління ПФУ в Закарпатській області про утримання надміру виплачених сум пенсій № 291 установлено, що сума переплати становить 94 855,06 грн згідно з протоколом відділу з питань виплати пенсій № 4 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у зв`язку з проведенням зустрічної перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату від 25.01.2010 р. №4, виданої ЗАТ Агрофірмою «Родіна» для розрахунку пенсії за період 01.01.1995 р. по 31.12.1999 р. (довідка про результат перевірки від 12.12.2019 р. № 14916), та припинено виплату надбавки як жителю гірського району з 01.11.2019 року на підставі рішення Воловецької селищної ради від 28.11.2019 № 184 «Про припинення дії посвідчення громадянки, яка проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту».

Не погодившись із оскаржуваним рішенням, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави повернення сум пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон 1058-IV) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон 1788-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону №1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень, що передбачено абз.1 ч.2 ст.50 Закону №1058-IV.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 103 Закону України №1788-ХІІ суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону 1788-XII є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 у справі 686/26486/14-а, та постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі 340/644/15-а та від 21.02.2020 у справі 173/424/17(2-а/173/41/2017).

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року №374/7695.

Відповідно до п.3 Порядку №6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум за рішенням пенсійного органу лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Відповідно до ст. 102 Закону 1788-XII на пенсіонерів покладено обов`язок повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону 1058-IV передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Відповідно до п. 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Згідно з абз.2 п. 2.21 Порядку №22-1 у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання відповідної заяви згідно з цим Порядком.

Відтак статтею 50 Закону №1058-IV та положеннями вказаного порядку прямо передбачені дві умови за наявності яких підлягає відрахуванню (утриманню) надміру виплачена сума пенсії, зокрема з підстав: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними в постанові від 25 жовтня 2021 року у справі № 554/4736/17.

Отже, відрахування виплаченої надміру суми пенсії (доплати) можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Як вбачається із матеріалів справи, пенсійним органом за наслідками перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії шляхом ознайомлення з архівними документами сформовано довідку № 14916, відповідно до якої під час перевірки достовірності довідки № 4 від 21.01.2010 по нарахуванню заробітної плати для обчислення (перерахунку) пенсії на ОСОБА_1 за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 встановлено, що дані не відповідають даним первинних документів та 28 лютого 2020 року рішенням Головного управління ПФУ в Закарпатській області про утримання надміру виплачених сум пенсій № 291 установлено, що сума переплати становить 94 855,06 грн.

За наслідками перевірки сформовано довідку № 14916, відповідно до якої під час перевірки достовірності довідки № 4 від 21.01.2010 по нарахуванню заробітної плати для обчислення (перерахунку) пенсії на ОСОБА_1 за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 встановлено, що дані не відповідають даним первинних документів.

28 лютого 2020 року рішенням Головного управління ПФУ в Закарпатській області про утримання надміру виплачених сум пенсій № 291 установлено, що сума переплати становить 94 855,06 грн згідно з протоколом відділу з питань виплати пенсій № 4 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у зв`язку з проведенням зустрічної перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату від 25.01.2010 р. №4, виданої ЗАТ Агрофірмою «Родіна» для розрахунку пенсії за період 01.01.1995 р. по 31.12.1999 р. (довідка про результат перевірки від 12.12.2019 р. № 14916), та припинено виплату надбавки як жителю гірського району з 01.11.2019 року на підставі рішення Воловецької селищної ради від 28.11.2019 № 184 «Про припинення дії посвідчення громадянки, яка проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту».

Проте, довідка від 25 січня 2010 року №4, яка за твердженням відповідача містить недостовірні відомості про розмір заробітної плати позивача, виготовлена не позивачем, а ЗАТ Агрофірмою «Родина».

Разом з тим, як вірно враховано судом, що відповідно до пункту 3 рішення Виконавчого комітету Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області № 184 від 28 листопада 2019 року «Про припинення дії посвідчення громадянки, яка проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту» вирішено направити копію даного рішення громадянці ОСОБА_1 та відділу з призначення та перерахунку пенсії № 7 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області для відповідного реагування та врахування в роботі.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідач, не навів у рішенні про утримання надміру виплачених сум пенсій обґрунтованих обставин щодо зловживань з боку позивача, в розумінні Закону №1788.

Окрім того, як свідчить оригінал пенсійної справи інвентаризація пенсійної справи проводилась пенсійним органом неодноразово.

Стосовно доводів апелянта про те , що зобов`язання виплатити суми пенсії, утримані на виконання рішення є втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу, колегія суддів зазначає про таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи N R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на фактичні обставини справи колегія суддів не вбачає будь-якого втручання суду у дискреційні повноваження пенсійного органу, а обраний судом спосіб захисту прав позивача відповідає приписам ст.245 КАС України та усталеній судовій практиці вирішення аналогічних спорів з участю пенсійних органів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі № 260/3932/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
А. Р. Курилець