Справа № 240/8924/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/8924/24

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-16788-52 від 08.04.2024 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15 819,54 грн.

Позивач зазначає, що 22.04.2024 року від Відповідача отримав оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15 819,54 грн. Підтверджує, що в період з 24.04.2005 року по 31.01.2019 року був зареєстрована фізичною особою-підприємцем, але з 2004 року по теперішній час працює за основним місцем роботи на різних підприємствах, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів. В ці періоди, як зазначено у позові, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за Позивача сплачував роботодавець. На думку Позивача, оскаржувана вимога є протиправною, так як прийнята без врахування принципу щодо недопущення подвійного оподаткування.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду Липи В.А. від 13.05.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження виклику сторін.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з призовом з 04.07.2024 судді ОСОБА_2 на військову службу, дану справу передано на розгляд судді Нагірняку М.Ф.

Ухвалою судді Нагірняк М.Ф. від 25.07.2024 року справу прийнято до свого провадження та продовжено її судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області Державної податкової служби України, подав до суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечується і зазначається, що Позивач з 25.04.2005 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, але з 2018 року єдиний соціальний внесок не сплачував. За спірний період Позивач не подавав до податкового органу форму 8-ОПП або письмове повідомлення про відсутність підприємницької діяльності. Підприємницька діяльність Позивача була припинена лише в січні 2019 року. У відповідності до вимог законодавства платнику податковим органом самостійно нараховано єдиний соціальний внесок в мінімальному розмірі. Станом на 21.01.2019 року за платником рахувалася недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 18 276,72 грн.

Як зазначено у відзиві, платник протягом 2020-2024 року відповідно до платіжних доручень частинами сплачував недоїмку. Сплата недоїмки проводилася з порушенням встановлених строків, що стало підставою для винесення відносно Позивача рішення від 20.01.2022 року про застосування штрафу у розмірі 3 330,33 грн. та нарахування пені в розмірі 12 836,64 грн. Залишок недоїмки та частково нарахована штрафна санкція та пеня платником була самостійно сплачена в 2024 році та стягнена в межах виконавчого провадження.

Станом на 08.04.2024 року відповідно до інтегрованої картки платника, який обрав спрощену систему оподаткування та осіб, за Позивачем за спірний період обліковується недоїмка з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15 819,54 грн., з якої несплачений штраф становить 2 982,90 грн., а несплачена пеня - 12 836,64 грн., що правомірно стало підставою для винесення оскаржуваної вимоги.

Представник Відповідача зазначила, що Позивачем самостійно визначені свої зобов`язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 8 448,00 грн. за 2017 рік шляхом подання відповідно декларації та в сумі 9 828,72 грн. за 2018 рік шляхом подання відповідної декларації.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулюються правовими нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010року N 2464-VI (надалі - Закон N 2464-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_1 , Позивач у справі, був фізичною особою-підприємцем в період з 25.04.2005 року по 31.01.2019 року та перебував на спрощеній системі оподаткування. Вказані обставини визнаються Позивачем та підтверджуються дослідженими судом обліковими даними з інформаційної системи "Податковий блок" (інтегрованої картки платника) та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI протягом вказаного періоду був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Сторонами визнається право Відповідача на здійснення контролю за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску, та право Відповідача на винесення податкової вимоги про сплату боргу з єдиного внеску.

Судом встановлено, що Відповідачем 20.01.2022 року відносно Позивача було ухвалено рішення №000/407/06-30-24-07 про застосування штрафу у розмірі 3 330,33 грн. та нарахування пені в розмірі 12 836,64 грн. (а.с.43).

Як зазначено в даному рішенні та відповідно до доводів Відповідача, наведених у відзиві на позов, винесення вказаного рішення про застосування штрафу у розмірі 3330,33грн. та нарахування пені в розмірі 12 836,64 грн. було зумовлено порушенням платником в період з 10.02.2018 року по 14.08.2020 року строків сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено, що за обліковими даними з інформаційної системи "Податковий блок" (інтегрованої картки платника) за платником станом на 08.04.2024 року рахувалася недоїмка з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15 819,54 грн., в тому числі: борг в розмірі 2 982,90 грн. зі сплати штрафу та борг в розмірі 12 836,64 грн. зі сплати пені.

Судом встановлено, що Відповідачем Позивачу була винесена оскаржувана податкова вимога № Ф-16788-52 від 08.04.2024 року про сплату саме вказаного боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15 819,54 грн., в тому числі: борг в розмірі 2 982,90 грн. зі сплати штрафу та борг в розмірі 12 836,64 грн. зі сплати пені.

Суд враховує, що за приписами ч.2 ст.6 Закону №2464-VI Позивач як платник єдиного внеску зобов`язаний, окрім іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, та подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року №511), Позивач формує та подає до органів доходів і зборів Звіт сам за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку. Фізичні особи - підприємці, які обрали загальну систему оподаткування до вказаного звіту долучають таблицю "2.Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали загальну систему оподаткування".

За приписами ч.4 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску вимогу лише на суму недоїмки.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), окрім іншого, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

За змістом пункту 4 розділу VI Інструкції N 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Таким чином, станом на 08.04.2024 року у Позивача була наявна недоїмка з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15 819,54 грн., в тому числі: борг в розмірі 2 982,90 грн. зі сплати штрафу та борг в розмірі 12 836,64 грн. зі сплати пені.

Доводи Позивача, наведені у позові щодо протиправності оскаржуваної вимоги та її прийняття без врахування принципу щодо недопущення подвійного оподаткування є безпідставними та помилковими з огляду на таке.

По-перше, Позивач не врахував чи забув, що зобов`язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Позивачем самостійно (добровільно) визначені в сумі 8 448,00 грн. за 2017 рік шляхом подання відповідно декларації за 2017 рік та в сумі 9 828,72 грн. за 2018 рік шляхом подання відповідної декларації за 2018рік.

Тобто, такі зобов`язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є самостійно визначене Позивачем, а не податковим органом.

За приписами абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, до яких відносився Позивач, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

По-друге, як вже зазначалося судом, наявність у Позивача станом на 08.04.2024 року недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15 819,54 грн. зумовлена виключно ухваленням Відповідачем 20.01.2022 року відносно Позивача рішення №000/407/06-30-24-07 про застосування штрафу у розмірі 3 330,33 грн. та нарахування пені в розмірі 12 836,64 грн.

Вказане рішення Відповідача Позивачем не оскаржено і нараховані суми штрафу та пені не були своєчасно сплачені в повному обсязі.

Зазначене свідчить, що Позивач був зобов`язаний сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які були визначені в рішенні Відповідача від 20.01.2022 року №000/407/06-30-24-07 про застосування штрафу у розмірі 3 330,33 грн. та нарахування пені в розмірі 12 836,64 грн.

Станом на 08.04.2024 року Позивачем не були сплачені частина застосованого штрафу в розмірі 2 982,90 грн. та весь розмір нарахованої пені (12 836,64 грн.), що правомірно стало підставою для винесення оскаржуваної вимоги.

Тобто, недоїмка, яка стала підставою для винесення оскаржуваної вимоги, виникла виключно по причині не сплати Позивачем в повному обсязі штрафу та пені на виконання рішення Відповідача від 20.01.2022 року, яке Позивачем не оскаржувалося.

Одночасно суд враховує, що відповідно до вимог ч.16 ст.25 Закону N 2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не застосовується.

Таким чином, оскаржувана вимога Головного управління ДПС у Житомирській області Державної податкової служби України № Ф-16788-52 від 08.04.2024 року про необхідність сплати Позивачем боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15 819,54 грн. в тому числі: борг в розмірі 2982,90 грн. зі сплати штрафу та борг в розмірі 12 836,64 грн. зі сплати пені, винесена із врахуванням всіх обставин у справі, на підставі вимог чинного законодавства та у відповідності до повноважень Відповідача, а тому є правомірною і скасуванню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

29.11.24