Справа № 317/5404/24
Суддя: Сакоян Д. І.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 317/5404/24
Провадження № 2-а/317/36/2024

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Сакояна Д.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.10.2024 вона разом із чоловіком здійснювали рух на його автомобілі. Під час руху жодних порушень Правил дорожнього руху не допускали. Автомобіль було зупинено на блокпосту, на прохання інспектора позивачка пред`явила документи на посвідчення особи і на транспортний засіб. При перевірці документів інспектор висловив вимогу пред`явити страховий поліс. Позивачка запитала у чоловіка, який повідомив, що він є учасником бойових дій і звільнений від обов`язкового страхування. Також інспектору було повідомлено, що страховий поліс пред`являється лише при порушенні Правил дорожнього руху та при дорожньо-транспортній пригоді. Додатково інспектору було наголошено на тому, що на блокпосту перевіряються лише документи на посвідчення особи і на транспортний засіб. Поки позивачка це говорила, інспектор вводила щось у свій службовий планшет. Через деякий час інспектор надала позивачці складену за невідомих обставин постанову у справі про адміністративне правопорушення з проханням підписатися про отримання даного документу.

Так, поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП Шандор Л.Ю. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3198380 від 05.10.2024 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

У графі 5 оскаржуваної постанови зазначено, що позивачка «керувала транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування…, чим порушила п. 2.4, 2.1г ПДР». При цьому в постанові зроблено висновок, що зазначеними діями позивачкою вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке передбачає накладення штрафу у розмірі 425,00 грн.

На місці зупинки інспектор не повідомляла позивачку про розгляд адміністративної справи, не сповіщала про дату, час розгляду тощо. Права були озвучені при оголошенні вже складеної постанови.

Позивачка вважає, що оскаржувана постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 21.2, 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування» водій повинен пред`явити поліс лише при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху чи оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди. На місці зупинки зазначені випадки не настали, отже інспектор не мав законних вимог щодо пред`явлення для перевірки поліса обов`язкового страхування.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові № 572/703/17 від 05.06.2019.

Водночас законодавство передбачає пільгові категорії громадян, на які не поширюється обов`язок придбання страхового полісу, при цьому страхується автомобіль, а не водій. Враховуючи те, що власник автомобіля (чоловік позивачки) є учасником бойових дій, на даний автомобіль не поширюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Згідно з п. 20 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, а також руху транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 «заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу…».

Таким чином, зупинка транспортного засобу на блокпосту є правомірною, однак передбачає пред`явлення лише документів, що посвідчують особу та на право користування транспортним засобом. Отже, у працівників поліції не виникало права шукати і виявляти на блокпосту порушення Правил дорожнього руху та оформляти постанови за порушення Правил дорожнього руху, а також не виникало права витребувати у позивачки будь-які інші документи, окрім документів на посвідчення особи та документів на право власності на транспортний засіб. Відповідно у позивачки не виникало обов`язку пред`являти страховий поліс, оскільки такі вимоги є протиправними.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими ст. 268-272, 286 КАС України.

Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, у позові просила суд розглянути справу за її відсутності.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник Департаменту патрульної поліції до суду не з`явився, у відзиві на позов просив суд розглянути справу за його відсутності.

У відзиві на позов представник Департаменту патрульної поліції Назаренко М.М. просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції послався на те, що 05.10.2024 під час несення служби поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги Правил дорожнього руху. Зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , представившись згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», була наголошена причина звернення, а саме те, що водій порушив вимоги Правил дорожнього руху. У ході перевірки документів було виявлено, що остання здійснювала керування транспортним засобом без чинного страхового полісу (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинного внутрішнього електронного договору зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), чим порушила п. 2.1ґ Правил дорожнього руху. У ході розгляду справи було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

З приводу тверджень позивачки щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки документів представник відповідача зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 Правил дорожнього руху.

Аналогічні положення закріплені законодавцем у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Пунктом 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1456 від 29.12.2021, визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу уповноваженою особою, серед яких порушення Правил дорожнього руху та інші, аналогічні тим, які вказані у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а також інші підстави, що безпосередньо пов`язані з воєнним станом. Зокрема, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду. При цьому вказаним порядком не визначено підстав, за наявності яких уповноважена особа має право прийняти рішення про необхідність зупинити транспортний засіб, який проїжджає через блокпост.

Крім того, у зв`язку з введенням з 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану» № 64/2022 воєнного стану на території України, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції (п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1456 від 29.12.2021).

Питання розміщення блокпостів і здійснення заходів контролю на блокпостах врегульовані нормами Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1455.

Згідно з пп. 1 п. 20 вищезазначеного Порядку заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, в тому числі у випадках: якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 Правил дорожнього руху документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Таким чином, оскільки зупинка транспортного засобу мала місце в умовах воєнного стану під час проїзду блокпоста, тому в поліцейського було достатньо підстав для зупинки транспортного засобу.

З приводу тверджень позивачки щодо неможливості притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку зі звільненням від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, оскільки її чоловік, якому належить транспортний засіб, є учасником бойових дій представник відповідача зазначає наступне.

Перевіривши за допомогою інформаційного порталу Національної поліції та базами даних транспортний засіб FORD MONDEO, н.з. НОМЕР_1 , керування яким здійснювалось ОСОБА_1 , було встановлено, що транспортний засіб дійсно належить ОСОБА_2 , який має посвідчення учасника бойових дій, проте ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України звільняються учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами. Обставини, на які вказує позивачка у позові не виключають подію інкримінованого їй правопорушення та склад такого правопорушення у її діях.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

05.10.2024 поліцейським 2 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області капралом поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ЕНА № 3198380 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 10).

За змістом вказаної постанови 05.10.2024 о 10 год. 15 хв., на 263 км автодороги М-18, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушила п. 2.1ґ Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. Даною постановою на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями п. 2.4а Правил дорожнього руху визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху.

Підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Аналогічні положення закріплені у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією частини першої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

До матеріалів відзиву представником відповідача долучено DVD-R диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора (а.с. 35), яким зафіксовано обставини події, яка мала місце 05.10.2024 на 263 км автодороги М-18 за участю позивачки ОСОБА_1 . Даний доказ безпосередньо досліджений судом.

Суд зауважує, що певні обставини, на які посилається у позові ОСОБА_1 не є правдивими та спростовуються даним відеозаписом. Так, в момент зупинки поліцейським транспортного засобу під керуванням позивачки, жодної іншої особи в автомобілі не було. Відтак твердження позивачки, що 05.10.2024 вона разом із чоловіком, який є учасником бойових дій і звільнений від обов`язкового страхування, здійснювали рух на його автомобілі не відповідають дійсності.

Також безпідставними є посилання позивачки на наступні обставини: постанова про адміністративне правопорушення була складена працівником поліції за невідомих обставин; права були озвучені поліцейським позивачці вже після складення постанови; вся процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення звелась до вручення позивачці складеної без розгляду справи постанови.

Так, відеозаписом чітко зафіксовано вимогу поліцейського висловлену ОСОБА_1 щодо пред`явлення посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та страхового полісу. Вимогу про надання страхового полісу ОСОБА_1 не виконала, повідомивши, що транспортний засіб належить її чоловіку, який звільнений від обов`язкового страхування. Працівником поліції були роз`яснені позивачці її права, передбачені ст. 268 КУпАП та попереджено її про те, що відносно неї буде складено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Постанову було складено у присутності позивачки, яка відмовилась від її підпису та отримання.

З приводу тверджень ОСОБА_1 про те, що власником автомобіля є її чоловік учасник бойових дій, який звільнений від обов`язкового страхування, суд зазначає наступне.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.12.2023, власником автомобіля FORD MONDEO, н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 (а.с. 11).

Матеріали справи містять копію посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 30.12.2015 на ім`я ОСОБА_2 , який відповідно до даного посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 12).

Конституційний Суд України в рішенні від 23.12.2014 № 7-рп/2014 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дав офіційне тлумачення вказаній нормі, зазначивши, що для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів І групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів І групи також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності.

Отже, обов`язковою умовою страхування учасників бойових дій є особисте керування ними належним їм транспортними засобами, тоді як у даному випадку за кермом вищезазначеного автомобіля була ОСОБА_1 , яка від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України не звільнена, а тому повинна була пред`явити страховий поліс.

Стосовно доводів ОСОБА_1 у позові про відсутність у поліцейського законних підстав для виявлення на блокпосту порушень Правил дорожнього руху та повноважень перевіряти страховий поліс, окрім випадків складення протоколу щодо порушень Правил дорожнього руху чи оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного.

Судом визнається загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що починаючи з 24.02.2022 Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжено та діє на теперішній час.

Згідно з п. 3 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого 29.12.2021 постановою Кабінету Міністрів України № 1455, блокпост посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1456 від 29.12.2021 затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану. Пунктом 10 вказаного порядку визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу уповноваженою особою, зокрема, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта (п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1456 від 29.12.2021).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, в тому числі у випадках: якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (далі Закон № 1961-IV) з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Пунктом 21.3 ст. 21 Закону № 1961-IV передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 21.2 ст. 21 Закону № 1961-IV встановлено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Згідно з приписами ст. 53 Закону № 1961-IVпосадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс. Оскільки поліцейський мав право вимагати надання страхового полісу від позивачки для його перевірки, а позивачка не пред`явила поліс на таку вимогу, то останню правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При цьому відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог Правил дорожнього руху не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Суд не враховує посилання позивачки на правову позицією Верховного Суду, викладену у постанові від 05.06.2019 у справі № 572/703/17, згідно з якою у законі визначені лише два випадки, коли пред`являється поліс, зокрема при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, оскільки згідно з останньою правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка викладена у постанові від 13.03.2020 у справі № 161/11159/26-а, нормами чинного законодавства встановлено безпосередній обов`язок водія під час керування транспортним засобом мати вказаний поліс при собі та пред`явити його на вимогу поліцейського.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 1, 3 ст. 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи позивачки про незаконність винесеної стосовно неї постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. При виявленні адміністративного правопорушення та складанні оскаржуваної постанови поліцейський діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, тож в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-79, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до Департаменту патрульної поліції (код у ЄДРОПОУ 40108646, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян