Справа № 160/25992/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засідання Лінчук С.В.,
за участі: представника позивача: представника відповідача Шатунова А.О. Овсяникової Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат в особі представника Шатунова Андрія Олександровича до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі із великими платниками податків Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-
27.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 27.09.2024 року через систему Електронний суд позовна заява акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат в особі представника Шатунова Андрія Олександровича до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі із великими платниками податків Державної податкової служби України, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.06.2024 року №000/602/5001, яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні від`ємного значення з ПДВ за березень 2024 року в розмірі 21 743 742,00 грн.
Згідно п. 9.2 Статуту: Наглядова рада є колегіальним органом Товариства, що здійснює захист прав акціонерів Товариства і в межах своєї компетенції, визначеної Статутом та законодавством, здійснює управління Товариством, а також контролює і регулює діяльність виконавчого органу Товариства. Наглядова рада складається з 4 (чотирьох) членів, які обираються Загальними зборами строком на 1 (один) рік. Членом Наглядової ради може бути лише фізична особа. До складу Наглядової ради обираються акціонери або особи, які представляють їхні інтереси, та/або незалежні члени Наглядової ради (незалежні директори). До виключної компетенції Наглядової ради належить: 1) затвердження внутрішніх положень, якими регулюється, діяльність Товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції Загальних зборів, та тих, що рішенням Наглядової ради передані для затвердження Правлінню, встановлення переліку таких положень; 2) підготовка проекту порядку денного Загальних зборів, прийняття рішення про дату їх проведення та про включення пропозицій до проекту порядку денного, крім скликання акціонерами позачергових Загальних зборів, затвердження проекту порядку денного та порядку денного, проектів рішень (крім кумулятивного голосування) щодо кожного з питань, включених до проекту порядку денного, затвердження форми і тексту бюлетенів для голосування на Загальних зборах; 3) прийняття рішення про проведення чергових та позачергових Загальних зборів відповідно до Статуту Товариства та у випадках, встановлених Законом України "Про акціонерні товариства"; 4) прийняття рішення про емісію Товариством інших цінних паперів, крім акцій та інших цінних паперів, які можуть бути конвертовані в акції, на суму, що не перевищує 25 відсотків вартості активів Товариства; 5) прийняття рішення про викуп розміщених Товариством інших, крім акцій, цінних паперів; 6) затвердження ринкової вартості майна (включно з цінними паперами) у випадках, передбачених законодавством та затвердження ціни викупу акцій, з метою реалізації акціонерами права вимоги обов`язкового викупу акцій Товариством у випадках, встановлених законодавством України; 7) затвердження умов контрактів, які укладатимуться з Головою та членами Правління, встановлення розміру їх винагороди; 8) прийняття рішення про відсторонення Голови Правління або члена Правління від здійснення повноважень, обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження Голови або члена Правління; 9) обрання та припинення повноважень Голови і членів інших органів Товариства; 10) обрання реєстраційної комісії, за винятком випадків, встановлених законодавством; 11) обрання аудитора (аудиторської фірми) Товариства для проведення аудиторської перевірки за результатами поточного та/або минулого (минулих) року (років) та визначення умов договору, що укладатиметься з таким аудитором (аудиторською фірмою), встановлення розміру оплати його (її) послуг; 12) визначення дати складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядку та строків виплати дивідендів у межах граничного строку, визначеного п. 6.18 цього Статуту; 13) визначення дати складення переліку акціонерів, які мають бути повідомлені про проведення Загальних зборів відповідно до абз. 1 - 3 п. 9.1.13 цього Статуту та мають право на участь у Загальних зборах відповідно до п. 9.1.12 цього Статуту; 14) надання попередньої згоди на участь Товариства у промислово-фінансових групах та інших об`єднаннях; 15) вирішення питань, віднесених до компетенції Наглядової ради розділом XVI Закону України "Про акціонерні товариства" у разі злиття, приєднання, поділу, виділу або перетворення Товариства; 16) прийняття рішення про надання згоди на вчинення значного правочину або про попереднє надання згоди на вчинення такого правочину у випадках, передбачених статтею 70 Закону України "Про акціонерні товариства, а також надання згоди на вчинення значних правочинів, для яких Загальними зборами попередньо надана згода на їх вчинення; 17) визначення ймовірності визнання Товариства неплатоспроможним внаслідок прийняття ним на себе зобов`язань або їх виконання, у тому числі внаслідок виплати дивідендів або викупу акцій; 18) прийняття рішення про обрання оцінювача майна Товариства та затвердження умов договору, що укладатиметься з ним, встановлення розміру оплати його послуг; 19) прийняття рішення про обрання (заміну) депозитарної установи, яка надає Товариству додаткові послуги, затвердження умов договору, що укладатиметься із депозитарною установою та встановлення розміру оплати її послуг; 20) надсилання оферти акціонерам, відповідно до чинного законодавства України; 21) затвердження організаційної структури Товариства; 22) вирішення питань про створення та/або участь в будь-яких юридичних особах, їх реорганізацію та ліквідацію, прийняття рішення про придбання часток (акцій, корпоративних прав) в статутних капіталах інших суб`єктів господарювання або відчуження часток (акцій, корпоративних прав), що належать Товариству в статутних капіталах інших суб`єктів господарювання; 23) вирішення питань про створення, реорганізацію та/або ліквідацію структурних та/або відокремлених підрозділів Товариства; 24) прийняття рішення про створення, реорганізацію та/або ліквідацію спільних підприємств, дочірніх підприємств; 25) аналіз дій Правління з управління Товариством, реалізації інвестиційної, технічної і цінової політики; 26) затвердження за поданням Правління керівників створених дочірніх підприємств - юридичних осіб, прийняття рішення про призначення керівників структурних одиниць, філій, представництв; 27) ініціювання у разі необхідності проведення позачергових ревізій та/або аудиторських перевірок фінансово-господарської діяльності Товариства; 28) формування (затвердження) складу експертних комісій (у тому числі з залученням незалежних сторонніх фахівців) для перевірки фактичного стану будь-яких напрямків фінансово-господарської діяльності Товариства або діяльності посадових осіб Товариства у відповідності до їх повноважень. Розгляд та затвердження висновків цих комісій. Прийняття рішень та заходів по забезпеченню правових засад діяльності Товариства та його посадових осіб; 29) винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб органів управління Товариства; 30) надання попередньої згоди на вчинення Товариством правочинів на суму, що перевищує 20 000 000,00 грн. (двадцять мільйонів гривень нуль копійок) або еквівалент цієї суми в іншій валюті за курсом НБУ на дату вчинення кожного правочину; 31) надання попередньої згоди на передачу в оренду майна Товариства, балансова вартість якого складає більше 5 000 000,00 грн. (п`яти мільйонів гривень нуль копійок) або еквівалент цієї суми в іншій валюті за курсом НБУ на дату вчинення правочину; 32) надання попередньої згоди на вчинення Товариством правочинів щодо забезпечення зобов`язань (гарантій, порук, застав, тощо); 33) надання попередньої згоди на укладення Товариством договорів про отримання кредитів (позик); 34) надання попередньої згоди на випуск та погашення будь-яких боргових зобов`язань Товариства; 35) прийняття рішень про: - безоплатну передачу майна Товариства; та/або - безоплатне надання Товариством послуг (виконання робіт); та/або - надання Товариством безповоротної фінансової допомоги чи благодійної допомоги; 36) надання попередньої згоди на придбання, відчуження або списання з балансу Товариства _______необоротних активів (в т.ч. основних засобів), які мають ринкову вартість більше 5 000 000,00 грн. (п`яти мільйонів гривень нуль копійок) за однією операцією або загальна вартість таких операцій перевищує 15 000 000,00 грн. (п`ятнадцять мільйонів гривень нуль копійок) на календарний рік, або еквіваленти вказаних сум в іншій валюті за курсом НБУ на дату вчинення кожного правочину; 37) затвердження інвестиційних програм та річних бюджетів Товариства; 38) затвердження порядку формування та використання фондів розвитку виробництва; 39) надання попередньої згоди стосовно отримання, зміни або анулювання ліцензій, дозволів або інших погоджень державних органів, що встановлюють, змінюють або припиняють права Товариства на користування землею або надрами; 40) прийняття рішення про визначення та зміну місцезнаходження Товариства; 41) обрання та припинення повноважень Корпоративного секретаря, затвердження Положення "Про корпоративного секретаря" Товариства та затвердження умов цивільно- правового договору або трудового договору, який укладатиметься з ним; 42) прийняття рішення про надання згоди на вчинення правочину, щодо вчинення якого є заінтересованість, у випадках передбачених законом; 43) призначення і звільнення керівника підрозділу внутрішнього аудиту (внутрішнього аудитора); 44) затвердження умов трудових договорів, що укладаються з працівниками підрозділу внутрішнього аудиту (з внутрішнім аудитором), встановлення розміру їхньої винагороди, у тому числі заохочувальних та компенсаційних виплат; 45) здійснення контролю за своєчасністю надання (опублікування) Товариством достовірної інформації про його діяльність відповідно до законодавства, опублікування Товариством інформації про принципи (кодекс) корпоративного управління Товариства; 46) затвердження рекомендацій Загальним зборам за результатами розгляду висновку зовнішнього незалежного аудитора (аудиторської фірми) Товариства для прийняття рішення щодо нього; 47) вирішення інших питань, що належать до компетенції Наглядової ради. Віднесені до виключної компетенції Наглядової ради питання не можуть бути передані до компетенції виконавчого органу Товариства. Таким чином, Kadis Holding LTD через представників в межах компетенції членів Наглядової ради розпоряджаються активами підприємства, в т.ч. грошовими коштами отриманими як бюджетне відшкодування, що підпадає під санкції, встановлені Указом Президента. Згідно підпункту 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу платники податку щодо яких у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення. Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. В подальшому, Законом України від 18.06.2024 року №3813-IX до абзацу першого підпункту 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу України були внесені зміни. Підпункт 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу України викладено в наступній редакції: платники податку щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення. Отже, з огляду на норми підпунктів 200.4-1, 200.12-1 статті 200 Податкового кодексу України з урахуванням Указу Президента України від 12.05.2023 №279/2023 представник відповідача вважає, що у АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» відсутнє право на бюджетне відшкодування у розмірі 21 743 742,00 грн. по податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2024 року, відповідно висновки акта від 20.05.2024 №531/32-00-50-01/00191307 про результати камеральної перевірки даних АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» є обґрунтованими та правомірними.
Представникома позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив контролюючого органу є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Позивач подав до суду відповідь на відзив де зазначив, що відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2024 року, зазначена вище справа була розподілена та 30.09.2024 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року відмовленно у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У судове засідання 27.11.2024 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у письмовому відзиві на позов.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Не погодившись із висновками Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі із великими платниками податків Державної податкової служби України, викладеними в Акті №531/32-00-50-01/00191307 від 20.05.2024 року, складеного за результатами камеральної перевірки, АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» було підписано його із запереченнями №1215/53-14 від 31.05.2024, розгляд яких відбувся 13.06.2024 року постійною комісією органу ДПС.
За результатами розгляду заперечень скаржника, 21.06.2024 року на адресу АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» було надіслано висновки комісії №3020/6/32-00-50-01-05 від 13.06.2024 року, яким заперечення визнано безпідставними, а висновки акту №531/32-00-50-01/00191307 від 20.05.2024 року обґрунтованими та правомірними. Також повідомлено, що відповідно до пп.86.7.5 п.86.7 статті 86 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновків комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надіслання) письмової відповіді платнику податків у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Так, 25.06.2024 року на адресу АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» надійшло податкове повідомлення-рішення від 19.06.2024 року №000/602/5001, яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні від`ємного значення з ПДВ за березень 2024 року в розмірі 21 743 742,00 грн.
АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» оскаржило податкове повідомлення-рішення від 19.06.2024 року №000/602/5001 в адміністративному порядку до Державної податкової служби України скаргою № 1189/53-02 від 03.07.2024 року.
Вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та безпідставним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам по суті, суд виходить з того, що згідно із ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, регламентовано статтею 200 ПК України.
Відповідно до пункту 200.1 означеної норми сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.2 статті 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
За приписами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Відповідно до пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.
Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (пункт 200.9 статті 200 ПК України).
За приписами пункту 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Як визначено пунктом 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Натомість, в межах камеральної перевірки, контролюючим органом зроблено висновок, що власник АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» включений до переліку юридичних осіб, до яких застосовано персональні спеціальні економічні і обмежувальні санкції, тому з урахуванням пп. 200.4-1 статті 200, абзацу «в» п. 200.14 Податкового кодексу України на порушення абзацу «б» п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України у платника податків відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення з податку на додану вартість за березень 2024 року на суму 21 743 742,00 грн.
Отже, враховуючи такі висновки контролюючого органу, на думку суду, слід з`ясувати наступні питання, а саме:
- можливість встановлення контролюючим органом вищевказаних питань та встановлення таких висновків, саме в межах камеральної перевірки;
- правомірність та обґрунтованість вищевказаних висновків, зроблених контролюючим органом.
Щодо можливості встановлення контролюючим органом вищевказаних питань та встановлення таких висновків, саме в межах камеральної перевірки, суд зазначає про таке.
Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до статті 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова (пункт 76.1). Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2). Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (пункт 76.3).
Суд зауважує, що мета і зміст камеральної перевірки, а так само обсяг інформації, який може під час такої перевірки перевірятися, в розумінні вищезазначених норм, були предметом неодноразового розгляду Верховним Судом.
У постанові від 21 січня 2021 року у справі №813/2519/17 Верховний Суд зазначав, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Верховний Суд дійшов висновку про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється. Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).
У постанові від 19.04.2022 року у справі № 816/687/16 Верховний Суд підтримав усталену позицію про те, що метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування арифметичні та/або методологічні помилки, інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання, або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, перевірка правильності застосування ставок податків, податкових пільг, відображення у податковій звітності показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок. Виявлене за результатами камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) заниження платником податку суми податкового зобов`язання внаслідок застосування ставки податку іншої, ніж встановлено нормою ПК, є достатньою підставою для визначення контролюючим органом відповідно до пункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК суми грошових зобов`язань.
У постанові від 16.01.2024 року у справі № 440/2547/22 Верховний Суд узагальнив висновки Верховного Суду з питання правового значення і суті камеральної перевірки. Зазначив, що вони полягають в тому, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, які зазначені у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, Єдиного реєстру акцизних накладних та даних електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних системи обліку даних реєстратора розрахункових операцій. Тобто, якщо під час камеральної перевірки контролюючий орган на підставі саме інформаційних баз даних виявить, що платник податків занизив податкові зобов`язання з відповідного податку, це може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням суми занижених зобов`язань. Однак, у випадку, якщо для висновку про заниження податкових зобов`язань необхідним є дослідження безпосередньо первинних документів, які підтверджують показники податкової звітності, питання достовірності, повноти нарахування і сплати податку підлягає перевірці шляхом проведення документальної перевірки.
Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що предметом камеральної перевірки може бути встановлення виключно: 1) повноти та своєчасності подання платником податкової звітності; 2) візуальна перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), 3)перевірка правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).
Окремо, суд вказує, що враховуючи специфіку правовідносин, які є предметом розгляду даної справи (процедура повернення суми бюджетного відшкодування), також до предмету камеральної перевірки, входить і виявлення відповідності/невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, що, на переконання суду, в свою чергу є тотожним перевірки правильності відображення показників у податковій декларації.
В той же час, як встановлено судом та підтверджується змістом акту №531/32-00-50-01/00191307 від 20.05.2024 року, контролюючий орган, всупереч вимогам податкового законодавства, вийшов за межі предмету камеральної перевірки та встановив інші обставини, що не можуть бути встановлені податковим органом під час проведення камеральної перевірки.
Зазначені порушення процедури проведення перевірки є самостійними підставами для визнання висновків такої перевірки необґрунтованими, що тягне за собою скасування прийнятого, за її наслідками, акту індивідуальної дії, тобто податкового повідомлення-рішення від 19.06.2024 року №000/602/5001.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі №816/501/16, у постанові від 01.06.2022 року у справі №520/7331/21 та у постанові від 11 липня 2024 року у справі 320/7160/19.
Щодо правомірності та обґрунтованості висновків, зроблених контролюючим органом у акті камеральної перевірки, суд зазначає про таке.
Як вбачається зі змісту акта №531/32-00-50-01/00191307 від 20.05.2024 року, відповідно до даних інтернет-порталу SMIDA (www.smida.gov.ua) (Єдиний інформаційний масив даних про емітентів цінних паперів, створений агентством розвитку інфраструктури фондового ринку України) власником AT КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ є СТАРМІЛЛ ЛІМІТЕД (STARMILL LIMITED) (КОД -193746), КІПР, пряме володіння -99,88%.
Також, в акті перевірки контролюючим органом зазначено, що членами Наглядової ради АТ КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ, є представники Kadis Holding LTD - Радченко Михайло Юрійович та ОСОБА_1 , про що зазначено на офіційні сторінці АТ КЗРК www.krruda.dp.ua.
Контролюючий орган зазначив, що Указом Президента України від 12.05.2023 року за №279/2023, Кадіс Холдинг ЛТД. (Kadis Holding LTD.). Місцезнаходження юридичної особи: Федерація Сент-Кітс і Невіс (Nisbetts Chambers, Chapel Street, P.O. Box 517, Charlestown, Nevis) включений до переліку юридичних осіб до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції терміном на 50 років.
Враховуючи вказане, контролюючий орган зазначив, що: 1) СТАРМІЛЛ ЛІМІТЕД, як акціонер може розпоряджатися активами підприємства, в т.ч. грошовими коштами отриманими як бюджетне відшкодування, що підпадає під санкції встановлені Указом Президента; 2) Kadis Holding LTD через представників (Радченко Михайла Юрійовича та ОСОБА_1 ) в межах компетенції членів Наглядової ради можуть розпоряджатися активами підприємства, в т.ч. грошовими коштами отриманими як бюджетне відшкодування, що підпадає під санкції, встановлені Указом Президента.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про санкції, з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Підстави та принципи застосування санкцій встановлені статтею 3 цього ж Закону, за нормами пункту 1 частини першої якої підставами для застосування санкцій є дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.
Відповідно до частини першої і другої статті 1 Закону України Про санкції з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи - нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.
Суд зазначає, що станом на 22.04.2024 року, так і на момент проведення камеральної перевірки (20.05.2024 року) підпунктом 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу України було визначено, що платники податку, щодо яких у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Однак, як встановлено судом, Акціонерне товариство Криворізький залізорудний комбінат, як на момент подання декларації з податку на додану вартість за березень 2024 року, так і на період проведення камеральної перевірки не було віднесено до осіб, до яких застосовано спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), в порядку визначеному Законом України "Про санкції".
Таким чином, суд доходить висновку, що висновки контролюючого органу, викладені в акті камеральної перевірки, є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на встановлене.
При цьому суд критично ставиться до тверджень представника відповідача, що на момент винесення спірного податкового-повідомлення рішення Законом України від 18.06.2024 року №3813-IX до абзацу першого підпункту 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу України були внесені зміни, а саме: підпункт 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу України викладено в наступній редакції: платники податку щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України Про санкції, прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення, оскільки Закон України від 18.06.2024 року №3813-IX набув чинності з 01.08.2024 року, а тому суд зазначає про таке.
Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.
Отже, податкове повідомлення-рішення за результатами проведення контролюючим органом, зокрема, камеральної перевірки приймається протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків саме на підставі акта камеральної перевірки. Винятком не прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення протягом вказаного строку є лише подання таким платником податків заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів.
Тобто, суд вказує, що винесення спірного податкового повідомлення-рішення відбувається виключно на підставі висновків акта камеральної перевірки.
А тому, враховуючи ту обставину, що як на момент подання декларації з податку на додану вартість за травень 2024 року, так і на на момент складення висновків акту камеральної перевірки норма підпункт 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу України не передбачала відсутність права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення, у зв`язку з тим, що до засновника (учасника) або кінцевого бенефіціара (власника) платника податку прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), суд не бере до уваги вищезазначені твердження відповідача.
На підставі викладеного, суд вказує про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу.
Суд зазначає, що довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
У пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України" ЄСПЛ зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Так, наведені інспекцією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 74 КАС України. Чинним законодавством України на сторону господарських операцій - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов`язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії постачальників товару (послуг) зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту.
У відповідності до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з вимогами ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваного рішення суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірного податкового-повідомлення рішення.
Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим податкове повідомлення-рішення від 19.06.2024 року №000/602/5001 підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 30 280 грн. підлягає стягненню з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 27 листопада 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 02 грудня 2024 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву товариства Криворізький залізорудний комбінат в особі представника ОСОБА_3 до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі із великими платниками податків Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.06.2024 року №000/602/5001, яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні від`ємного значення з ПДВ за березень 2024 року в розмірі 21 743 742,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 02 грудня 2024 року.

Суддя С. В. Прудник