Справа № 240/19972/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/19972/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. від 02 вересня 2024 року ВП № 75656853 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення суду у справі № 240/17695/23 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 27 лютого 2023 року без обмеження максимальним розміром та встановлено її розмір 21740,42 грн (тобто визначений станом на дату зобов`язання згідно із судовим рішенням у справі № 240/17695/23), а також на виконання рішення суду нараховано доплату за період з 27 лютого 2023 року по 30 червня 2024 року у розмірі 9808,98 грн. Тому стверджує, що рішення суду виконано добровільно в межах компетенції та фінансування. Посилаючись на норми Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі Закон № 1404-VII) зауважує на тому, що державний виконавець мав перевірити виконання рішення суду, однак належних, визначених Законом № 1404, заходів щодо перевірки виконання та/або невиконання судового рішення відповідачем не вжито.

У своїх доводах наполягає на тому, що виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано пенсійні органи здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. Такою зміною відповідач вважає проведення індексації пенсії стягувача на підставі постанов Кабінету Міністрів України № 118, № 168 та № 185 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 - 2024 роках". Оскільки у межах справи № 240/17695/23 судом не розглядалось питання виплати пенсії в подальшому, зокрема, без обмеження максимальним розміром у зв`язку з проведенням індексації відповідно до згаданих постанов Уряду, а судовим рішенням не зобов`язано здійснювати виплату пенсії без обмеження максимальним розміром у разі проведення будь-якого нового перерахунку пенсії, вважає, що виплата пенсії без обмеження максимальним розміром у такому разі має вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Також звертає увагу, що позивачем включено рішення у справі № 240/17695/23 до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, скеровано звернення до Пенсійного фонду України щодо виділення додаткових коштів для виконання рішень суду, що свідчить про вжиття належних заходів задля виконання рішення суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 29 листопада 2024 року.

Відповідач позов не визнав. Заперечуючи проти доводів та вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що із звернення стягувача та розрахунку пенсійного органу встановлено, що рішення суду боржником не виконано, а саме: згідно з розрахунком пенсійної виплати стягувача від 09 липня 2024 року вказано підсумок пенсії з надбавками 26740,42 грн, з урахуванням максимального розміру 23610,00 грн. Тож позивач виплачує пенсію стягувачу продовжуючи обмежувати максимальним розміром пенсійну виплату, що доводить, як стверджує відповідач, невиконання повною мірою судового рішення. Оскільки позивачем не здійснено належне виконання рішення суду, оскаржувана постанова державного виконавця є правомірною.

З таких підстав просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про розгляд позовної заяви без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 29 листопада 2024 року, суд, з урахуванням клопотання представника позивача, на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) ухвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи та заперечення сторін у позовній заяві та відзиві на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 240/17695/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 70 % від відповідних сум грошового забезпечення та із застосуванням обмеження пенсії її максимальним розміром та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 27 лютого 2023 року у розмірі 74 % грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Вказане рішення набрало законної сили 29 травня 2024 року, у зв`язку із чим Житомирським окружним адміністративним судом 21 червня 2024 року було видано ОСОБА_1 виконавчий лист.

29 липня 2024 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 75656853 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 240/17695/23, у пункті 2 якої зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

До відділу примусового виконання рішень від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло повідомлення від 15 серпня 2024 року про надання інформації, в якому боржник розглянувши постанову про відкриття виконавчого провадження повідомив, що на виконання Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 240/17695/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснено перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 з 27 лютого 2023 року у розмірі 74 % суми грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

В результаті перерахунку загальний розмір пенсії з 27 лютого 2023 року складав 15274,94 грн.

На виконання рішення суду нараховано доплату за період з 27 лютого 2023 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 9808,98 грн.

З 01 березня 2024 року пенсія виплачується у перерахованому на виконання рішення суду розмірі.

Рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування.

13 серпня 2024 року стягувач подав відповідачу заяву в якій повідомив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не виконує судове рішення та не виплачує з 27 лютого 2023 року пенсію без обмеження максимальним розміром, додавши розрахунок, згідно з яким з яким з 01 березня 2024 нарахований розмір пенсійної виплати 26740,42 грн, до виплати - 23610,00 грн.

02 вересня 2024 року державним виконавцем за невиконання рішення суду та на підставі положень статей 63, 75 Закону № 1404-VII винесено спірну постанову ВП № 75656853 про накладення штрафу в сумі 5100 грн, згідно з пунктом 2 якої боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Частиною другою статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною третьою статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною четвертою статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом № 1404-VIII.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону № 1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.

Зокрема, частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною третьою цієї ж статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а за частиною четвертою вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

За змістом спірних обставин у цій справі підставою для винесення оскаржуваної постанови державного виконавця слугувало те, що станом на час її винесення Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не виконано рішення суду від 06 листопада 2023 року у справі № 240/17695/23.

Суд вважає спірну постанову обґрунтованою з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджується наданим позивачем протоколом перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі № 240/17695/23, загальний розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року склав 26740,42 грн, тобто пенсія до виплати розрахована без обмеження максимальним розміром, як вказано у рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року. Проте, згідно з цим же розрахунком розмір пенсії до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії - 23610,00 грн.

З викладеного слідує, що виплата пенсії ОСОБА_1 всупереч судовому рішенню у справі № 240/17695/23, яким було, зокрема, зобов`язано пенсійний орган нараховувати та виплачувати з 27 лютого 2023 року пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, проводиться з обмеженням максимальним розміром з 01 березня 2024 року, тобто застосованим повторно на підставі Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" (надалі Закон № 3668-VI).

Разом з тим, суд зазначає, що у вказаному судовому рішенні вирішено питання застосування норм Закону № 3668-VI при перерахунку пенсії.

Незважаючи на те, що судом вирішено спірні правовідносини між сторонами та вказано на непоширення на такі правовідносини положень Закону № 3668-VI, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в порушення висновків, викладених у рішенні Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/17695/23, при здійсненні чергового перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 продовжило застосовувати до пенсійної виплати положення статті 2 Закону № 3668-VI щодо обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Щодо посилань позивача на те, що вказані у постанові про накладення штрафу вимоги стосуються правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати після її індексації відповідно до Постанов Уряду № 118, № 168 та № 185 максимальним розміром, які повинні розглядатися в іншому позовному провадженні, оскільки рішення суду виконано чітко відповідно до його мотивувальної та резолютивної частин, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" установлено, що з 01 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови (в розмірі 1,14), у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" установлено, що з 01 березня 2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Своєю чергою, пунктом 2 постанови Кабінету міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" установлено, що з 01 березня 2024 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 року, № 18, ст. 968) та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році (Офіційний вісник України, 2023 року, № 26, ст. 1475) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Суд зауважує, що обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром у спірних відносинах передбачено частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-ХІІ та статтею 2 Закону № 3668-VI. Однак, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ визнані такими, що не відповідають Конституції України Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення, а тому не можуть застосовуватись у спірних відносинах.

У постанові від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Суд звертає увагу на тому, що станом на момент здійснення відповідачем такого перерахунку пенсії стягувача у зв`язку із проведенням її індексації чинної норми, яка б визначала розмір максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України.

З часу прийняття рішення у справі № 240/17695/23 пенсійне законодавство в частині, що стосується обмеження виплати пенсії максимальним розміром, змін не зазнавало.

Закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави, умови та максимальний розмір для обмеження пенсійних виплат.

Під час проведення наступних перерахунків пенсії стягувача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішенні, що набрало законної сили.

Слід зазначити, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.

Зобов`язальна частина рішення містила початкову дату проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром - без часового обмеження в майбутньому.

Суд наголошує на обов`язковості висновків суду у справі щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 для пенсійного органу не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з його пенсійним забезпеченням, включаючи подальші перерахунки пенсії ОСОБА_1 (до виникнення передбачених законом підстав для застосування обмеження).

Зазначеної позиції притримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах від 12 грудня 2023 року у справі № 240/20185/23, від 09 жовтня 2024 року у справах № 560/10227/24 та № 240/5931/24.

Отже, безпідставними є доводи позивача про те, що фактично, вказані у постанові про накладення штрафу вимоги стосуються правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати ОСОБА_1 після її індексації відповідно до Постанов Уряду № 118, № 168 та № 185 максимальним розміром, які повинні розглядатися в іншому позовному провадженні.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем не виконано належним чином рішення суду у справі № 240/17695/23, оскільки пенсія ОСОБА_1 виплачується з обмеженням максимальним розміром.

Відтак, постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. від 02 вересня 2024 року ВП № 75656853 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн є правомірною, а тому у позові слід відмовити.

За правилами статті 139 КАС України у суді відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат у цій справі.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд,

вирішив:

У позові Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (майдан Соборний, 1, м. Житомир, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови від 02 вересня 2024 року ВП № 75656853 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 КАС України.

Суддя О.Г. Приходько

Повний текст складено: 29 листопада 2024 р.

29.11.24