Справа № 600/4232/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 грудня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/4232/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши клопотання Державної судової адміністрації України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернівецького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Чернівецький апеляційний суд в асигнуваннях на проведення видатків з виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 року в сумі 2270,00 грн, з 01 січня 2022 року 2481,00 грн, з 01 січня 2023 року 2684,00 грн, з 01 січня 2024 року 3028,00 грн;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Чернівецького апеляційного суду коштів для проведення виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року у сумі 2270,00 грн; з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2022 року у сумі 2481,00 грн; з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року у сумі 2684,00 грн; з 01 січня 2024 року по 31 серпня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року у сумі 3028,00 грн;

- визнати протиправним дії Чернівецького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн;

- зобов`язати Чернівецький апеляційний суд здійснити перерахунок та виплату судді ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2024 року у відповідності до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2021 року становить 2270,00 грн, на 01 січня 2022 року 2481,00 грн, на 01 січня 2023 року 2684,00 грн, на 01 січня 2024 року 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утримання передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

До суду від Державної судової адміністрації України надійшов відзив на позовну заяву, в якому, серед іншого, міститься прохання розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження.

Вказане суд розцінює як клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Так, подане клопотання обґрунтовано тим, що позивачем у даній справі є особа, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає особливо відповідальне становище, а тому дана справа не може бути віднесена до справ незначної складності. Крім цього, ця справа становить значний суспільний інтерес, зокрема, через те, що предметом спору є стягнення бюджетних коштів, тобто виділення додаткових асигнувань. Крім цього представник відповідача вказав, що розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження позбавляє учасників процесу права на оскарження судових рішень в порядку касаційного провадження.

Розглянувши клопотання Державної судової адміністрації України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в даній справі є, зокрема, дії Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Чернівецький апеляційний суд в асигнуваннях на проведення видатків з виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 року в сумі 2270,00 грн, з 01 січня 2022 року 2481,00 грн, з 01 січня 2023 року 2684,00 грн, з 01 січня 2024 року 3028,00 грн.

Частинами першою-третьою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Крім цього, частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з частиною другою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Так, частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на наведені норми, враховуючи предмет даного позову та суть спірних відносин, суд зазначає, що дана адміністративна справа не віднесена Кодексом адміністративного судочинства України до жодної з категорій справ, визначених частиною четвертою статті 257 та частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, які необхідно розглядати виключно за правилами загального позовного провадження.

Водночас згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, вирішення питання, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатись адміністративна справа, враховуючи при цьому наведені вище норми процесуального права, належить до виключної компетенції суду, про що зазначається в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин та враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судом було вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, про що і зазначено в ухвалі про відкриття провадження від 23 вересня 2024 року.

Рішення про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження прийнято судом відповідно до положень пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 4 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що дана справа у розумінні частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України не належить до справ незначної складності. Предмет спору даної справи не відносить її до тієї категорії справ, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження. Обсяг доказів у даній справі та предмет спірних правовідносин не робить неможливим її розгляд за правилами спрощеного провадження.

Суд зауважує, що розгляд цієї справи в порядку спрощеного провадження не позбавляє учасників процесу можливості надати додаткові пояснення відносно предмету спору у даній справи.

Разом з цим відповідач у поданому клопотанні не навів жодних обставин, які позбавляють його можливості надати додаткові пояснення під час розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас варто зазначити, що Кодексом адміністративного судочинства України, незалежно від того, в порядку якого провадження розглядається адміністративна справа (загального чи спрощеного), передбачено право учасників справи надавати суду заяви, клопотання, пояснення з наведенням своїх доводів, міркувань чи заперечень стосовно позовних вимог та інших питань, які виникають під час судового розгляду. Поряд з цим, на виконання обов`язку доказування, передбаченого статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачі суб`єкти владних повноважень можуть подавати до суду письмові пояснення з наведенням доводів стосовно правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, які оскаржуються позивачем, у тому числі з наданням відповідних доказів.

Суд також зазначає, що розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження не обмежує учасників справи в реалізації прав, передбачених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України (зокрема, права на перегляд судового рішення в апеляційному/касаційному порядку).

Стосовно посилань представника Державної судової адміністрації України на те, що позивач у даній справі є особою, яка займає особливо відповідальне становище, суд зазначає, що критерії визначення справ незначної складності, зокрема, винятки, передбачені пунктом першим частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (стосовно службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), не забороняють розглядати справи стосовно таких осіб за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність клопотання Державної судової адміністрації України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а тому таке задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 241, 248, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Державної судової адміністрації України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк