Справа № 420/24235/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Одеський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Завальнюка І.В.,

при секретарі Гоменюк Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліксир Україна» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500410/2024/000001/1 від 19.07.2024 та № UA500410/2024/00000/21/1 від 25.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час переміщення товару через митний кордон України декларантом до Одеської митниці подані митні декларація з визначеною декларантом вартістю товару. Однак за результатами митного оформлення митним органом прийняті рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500410/2024/000001/1 від 19.07.2024 та № UA500410/2024/00000/21/1 від 25.07.2024. Позивач з даними рішеннями не погоджується та вважає їх протиправним та такими, що порушують його права та інтереси. Документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару були відсутні. Подані позивачем (декларантом) документи містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованих товарів, відомості щодо ціни та не містять розбіжностей. Відповідачем неправомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів. У зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішень про коригування, на позивача було покладено додаткові фінансові зобов`язання у вигляді митних і інших пов`язаних платежів, що призвело до порушення майнових прав позивача.

Ухвалою судді від 21.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

06.09.2024 до суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України під час здійснення митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД), було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. У наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до митниці разом з МД містились розбіжності та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

11.09.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару сторона позивач вважає протиправним та необґрунтованим.

18.09.2024 до суду від представника відповідача надійшли заперечення, згідно з якими надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Під час митного оформлення було виявлено по шість розбіжностей в наданих ТОВ «ЕЛІКСИР УКРАЇНА» документах, про що зазначено в рішеннях про коригування митної вартості товарів № UA500410/2024/000001/1 від 19.07.2024, № UA500410/2024/00000/2/1 від 25.07.2024, тому зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Ухвалою суду від 10.10.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

04.11.2024 до суду від ТОВ «Еліксир Україна» надійшли додаткові письмові пояснення.

В судовому засіданні представником ТОВ «Еліксир Україна» позовні вимоги підтримано у повному обсязі, висловлено позицію про задоволення позову з підстав, викладених у заявах по суті справи.

Представником Одеської митниці в судовому засіданні позовні вимоги не визнано у повному обсязі та викладено заперечення проти адміністративного позову з підстав, викладених у заявах по суті справи.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Еліксир Україна» уклало договір ЗЕД від 29.05.2024 р. № UKR 29-05/2024 з виробником мінеральних добрив ELIXIR ZORKA-MINERALNA DUBRIVA DOO.

За вказаним договором Позивач по Інвойсу № 61 від 30.06.2024 р. поставив на територію України мінеральне добриво NP 5:30 +5%Ca+6%S 600/1. 500,400 кг за ціною 359,00 Євро за тону. Добриво доставлялось баржою Visco 1.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подані митні декларації (МД) № 24UA25U2 від 09.07.2024, № 24UA50U0 від 25.07.2024, відповідно до якої за умовами поставки CIF на митну територію України надійшов товар ТОВ «ЕЛІКСИР УКРАЇНА», а саме:

- (МД) № 24UA25U2 - товар № 1 - добриво мінеральне азотно-фосфорне: NP 5:30+5% Са+ 6% S, загальний вміст азоту 5%, загальний вміст фосфору 30%, містить вторинні елементи (Са) і мікроелементи (S) у вигляді гранул розміром до 5 мм, в біг-бегах по 600 кг., всього 417 біг-бегів, нетто - 250200 кг., брутто 250617 кг. Торговельна марка - нема даних. Виробник - ELIXIR ZORKA-MINERALNADUBRIVA DOO;

- (МД) № 24UA50U0 - товар № 1 - добриво мінеральне азотно-фосфорне: NP 5:30+5% Са+ 6% S, загальний вміст азоту 5%, загальний вміст фосфору 30%, містить вторинні елементи (Са) і мікроелементи (S) у вигляді гранул розміром до 5 мм, в біг-бегах по 600 кг., всього 417 біг-бегів, нетто - 250200 кг., брутто 250617 кг. Торговельна марка - нема даних. Виробник - ELIXIR ZORKA-MINERALNADUBRIVA DOO.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митними деклараціями (МД) № 24UA25U2 від 09.07.2024, № 24UA50U0 від 25.07.2024 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме: - сертифікат якості (Certificate of quality) № P53/24 від 01.07.2024; - пакувальний лист (Packing list) № 50 від 30.06.2024; - рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 61 від 30.06.2024; - коносамент (Bill of lading) № 02/24 від 30.06.2024; - вантажна вiдомiсть (Cargo Manifest) б/н від 30.06.2024; - сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № 14.03.3/7408- 2024 від 03.07.2024; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ДП "ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ" № 3-1/886 від 16.07.2024; - страховий поліс № 7962277-168 від 01.07.2024; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № UKR 29-05/2024 від 29.05.2024; - договір про надання послуг митного брокера № 10/07/2023 від 10.07.2023; - дозвіл на ввезення на митну територію України незареєстрованних пестицидів і агрохімікатів, що використовуються для державних випробувань і наукових досліджень, а також обробленого ними насіннєвого (посадкового) матеріалу (або відомості про включення товарів до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів) № А 09894 від 22.12.2022; - інші некласифіковані документи (лист) № 09/07-06 від 09.07.2024; - інші некласифіковані документи (лист) № 24/07-06 від 24.07.2024; - копія митної декларації країни відправлення № 12041/2408 від 01.07.2024.

На виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями (МД) № 24UA25U2 від 09.07.2024, № 24UA50U0 від 25.07.2024 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішеннях про коригування митної вартості товарів № UA500410/2024/000001/1 від 19.07.2024, № UA500410/2024/00000/2/1 від 25.07.2024, а саме:

1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно зовнішньоекономічного контракту товар доставляється в упаковці у біг-бегах. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даних складових митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) надано зовнішньоекономічний договір від 29.05.2024 №UKR 29- 05/2024, аркуші якого не пронумеровані та не підписані сторонами договору, а також містять ознаки неодноразового копіювання, що в свою чергу може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки. Отже даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань;

3) у наданому до оформлення сертифікат про походження від 03.07.2024 №14.03.3/7408-2024 вказана загальна кількість вантажу за кількома комерційними документами, що не дає змоги однозначно ідентифікувати партію в розрізі окремих товарів;

4) наданий сертифікат якості від 01.07.2024 №P53/24 є загальним сертифікатом виробника та не має прив`язки до задекларованої партії вантажу, крім того має посилання на інший пакувальний лист;

5) у наданій копії декларації країни відправлення від 01.07.2024 № 12041/2408 наявна інформація щодо інших реквізитів пакувального листа;

6) продавець і покупець пов`язані між собою, а саме за наявною інформацію та із мережі Інтернет керівник ТОВ "ЕЛІКСИР УКРАЇНА" та ELIXIR ZORKA-MINERALNA DUBRIVA DOO входять до групи компаній "ELIXIR GROUP", з єдиними бенефіціарними власниками, що могло вплинути та ціну товару, що не відображено у ДМВ;

На підставі ч.3 статті 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 7) висновки про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів. Декларантом листом від 19.07.2024 №19-07/24 та від 25.07.2024 № 25-07/24-1 повідомлено, що подані всі наявні документи та більше документів подаватись не буде.

Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями (МД) № 24UA25U2 від 09.07.2024, № 24UA50U0 від 25.07.2024 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею спірних рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить: по товару № 1 0,371 евро/кг. (МД від 26.03.2024 № UA500410/2024/000280 та від 04.04.2024 № UA500410/2024/000308).

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митними деклараціями (МД) № 24UA43U3 від 19.07.2024, № 24UA55U6 від 25.07.2024 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ.

Товар було випущено у вільний обіг за МД 24UA4303 від 19.07.2024 р. та за МД 24UA5506 від 25.07.2024 р. Згідно з п. 47 (Подробиці розрахунків) визначено розмір гарантії (тобто додаткових платежів на підставі оскаржуваного рішення про коригування митної вартості) загальною сумою 2 171 270,55 грн.

Зважаючи на безпідставну відмову митного органу в розмитнені товару за митною вартістю, визначеною декларантом, та на підставі повного пакету документів для митного оформлення товару, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідачем згідно ч. 5 ст. 54 МК України витребувані митна декларація країни експорту, документи, що містять відомості про вартість страхування, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14, від 20.10.2020 у справі №809/1056/16 та ін.

Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем як при декларуванні товарів, так і на вимогу митниці, надано всі наявні у нього документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем при митному оформленні товару надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару. Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, зважаючи на наступне.

Щодо зауважень митного органу про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/невключення до ціни вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, суд зазначає наступне.

Згідно розділу договору ЗЕД від 29.05.2024 № UKR 29- 05/2024, який був наданий митному органу, «Упаковка та маркування», Товар постачається в упаковці, придатний для цього типу товарів. Упаковка повинна забезпечувати повну безпеку Товару від будь-яких пошкоджень під час транспортування всіма видами транспорту, включаючи перевантаження. За умовами належного поводження з Товаром відповідно до зазначених інструкцій Продавця. Ціна упаковки включена у вартість товару.

Окрім цього, ТОВ «Еліксир Україна» 11.07.2024 р. звернулось з листом до Продавця ELIXIR ZORKA-MINERALNA DUBRIVA DOO про підтвердження вартості пакування Товару, а також, чи входить ця вартість у вартість самого Товару.

На вказаний лист ТОВ «Еліксир Україна» отримало відповідь, відповідно до якої упаковка та маркування товару вказується в контракті в першу чергу через юридичні зобов`язання ELIXIR ZORKA-MINERALNA DUBRIVA DOO маркувати біг-беги деклараціями. Сама ціна упаковки входить у вихідну ціну товару і ніде не вказана, оскільки вона не є предметом договірних зобов`язань.

Щодо зауважень митного органу про те, що аркуші зовнішньоекономічного договору від 29.05.2024 №UKR 29- 05/2024 не пронумеровані та не підписані сторонами договору, а також містять ознаки неодноразового копіювання, що, в свою чергу, може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки. Отже, за висновком митниці, даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань.

Положення про укладення, істотних умов і форми договору визначені статтями 638-647 Цивільного кодексу України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. У разі експорту послуг (крім транспортних) зовнішньоекономічний договір (контракт) може укладатися шляхом прийняття публічної пропозиції про угоду (оферти) або шляхом обміну електронними повідомленнями, або в інший спосіб, зокрема шляхом виставлення рахунка (інвойсу), у тому числі в електронному вигляді, за надані послуги. (ч.2 ст.6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність").

Отже, сторони при укладанні договору ЗЕД не зобов`язанні підписувати кожну сторінку договору.

Крім цього, наданий договір ЗЕД від 29.05.2024 р. № UKR 29-05/2024 пронумерований та підписаний, закріплений офіційними печатками на останній сторінці договору.

Щодо зауважень митного органу про те, що у наданому до оформлення сертифікаті про походження від 03.07.2024 №14.03.3/7408-2024 вказана загальна кількість вантажу за кількома комерційними документами, що не дає змоги однозначно ідентифікувати партію в розрізі окремих товарів.

ТОВ «Еліксир Україна» уклало договір ЗЕД 29.05.2024 р. № UKR 29-05/2024 та замовило у продавця часткову поставку товару, в свою чергу продавець організував поставку товару двома баржами M/V VISCO ІІ та VISCO І та надав сертифікат походження на товар, який знаходився в цих баржах, та в якому вказав три Інвойси: 60; 61; 62 від 30.06.2024 р.

Інформація щодо товару NP 5:30+5%Ca+6%S 600/1, який підлягав розмитненню вказана в Інвойсі 61, а саме: Кількість товару; Вартість товару; Договір ЗЕД щодо поставки товару; Умови поставки товару; Назва баржи; та інше.

Сертифікація процедура, за допомогою якої третя сторона дає письмову гарантію, що продукція, процес чи послуга відповідають необхідними для неї вимогам. Сертифікація продукції здійснюється уповноваженими на те органами із сертифікації з метою запобігання реалізації продукції, небезпечної для життя, здоров`я та майна громадян та навколишнього середовища; сприяння споживачеві у компетентному виборі продукції; створення умов для участі суб`єктів підприємницької діяльності у міжнародному економічному науково-технічному співробітництві та міжнародній торгівлі. Сертифікат якості був наданий продавцем на поставлений товар. Форма сертифіката якості, як форма документа визначена країною виробника товару, а отже, покупець не має можливості вплинути на реквізити такого документу, в тому числі наданого сертифікату якості.

Щодо зауважень митного органу про те, що наданий сертифікат якості від 01.07.2024 №P53/24 є загальним сертифікатом виробника та не має прив`язки до задекларованої партії вантажу, крім того має посилання на інший пакувальний лист.

Також є помилковим посилання митного органу в частині того, що сертифікат якості має посилання на інший пакувальний лист, так як сертифікат якості, як документ, містить інформацію про характеристики товару та має свій порядковий номер.

В свою чергу пакувальний лист (англ. Packing List) супровідний документ до вантажу, де дається перелік усіх видів, артикулів і сортів товарів, що перебувають у кожному товарному місці.

Щодо зауважень митного органу про те, що у наданій копії декларації країни відправлення від 01.07.2024 № 12041/2408 наявна інформація щодо інших реквізитів пакувального листа.

Щодо декларації країни відправлення від 01.07.2024 № 12041/2408 в частині інформації інших реквізитів пакувального листа, згідно відповіді від продавця 12.07.2024 р, вбачається, що продавець в графі 44 декларації, перераховує супровідну документацію, і всі вказані цифри є кодами з митної системи продавця для документів, які супроводжують товар.

Щодо зауважень митного органу про те, що продавець і покупець пов`язані між собою, а саме за наявною інформацію та із мережі Інтернет керівник ТОВ "ЕЛІКСИР УКРАЇНА" та ELIXIR ZORKA-MINERALNA DUBRIVA DOO входять до групи компаній "ELIXIR GROUP", з єдиними бенефіціарними власниками, що могло вплинути та ціну товару, що не відображено у ДМВ.

ТОВ «Еліксир Україна» є українською компанією та є резидентом країни Україна, кінцевим бенефіціарним власником якого є громадянин України ОСОБА_1 , натомість ELIXIR ZORKA-MINERALNA DUBRIVA DOO є виробником мінерального добрива та резидентом країни Сербія, що має свого бенефіціарного власника.

Вказані дві компанії ведуть господарську діяльність по зовнішнім економічним договорам. На офіційному сайті ELIXIR ZORKA-MINERALNA DUBRIVA DOO вказана інформація про цю фірму та те, що саме вона входить в групи компаній Elixir Group (https://www.elixirgroup.rs/en/member-companies/elixir-zorka/). Також на вказаному сайті можна ознайомитись з власником (ами) компанії ELIXIR ZORKA-MINERALNA DUBRIVA DOO.

В листі-запиті, митні інспектора (Пушко О.В. та ОСОБА_2 ) запитують інформацію щодо договірних відносин з третіми господарськими організаціями, вважаючи, що ввезений товар, який подався на розмитнення по договору ЗЕД від 29.05.2024 р. № UKR 29-05/2024 є пов`язаним договором. Відповідаючи на запити по запитуваним документам, які перелічені в п. 1-5, ТОВ «Еліксир Україна» повідомило, що є постачальником мінерально азотно-фосфорних добрив виробництва ELIXIR ZORKA-MINERALNA DUBRIVA DOO (Сербія). Після ввезення на територію України та після розмитнення, здійснює їх реалізацію на території України для внутрішнього покупця. ТОВ «Еліксир Україна» не укладало будь-яких договорів, в тому числі комісійних, на поставку добриво конкретному покупцю, резиденту країни Україна, тому надати запитувані документи не має можливості, у зв`язку з їх відсутністю.

Позивач надав відповідачу висновок ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» за вих. № 3-1/866 від 16.07.2024 р., відповідно до якого вбачається, що вартість товару в сумі 359,00 Євро за поставлений товар на умовах поставки CIF Кілія, Україна є підтвердженою ціною.

Відповідно до посилань на сайти мережі інтернет: https://elixir-ukraine.com, https://elevatorist.com, https://vkursi.pro та https://opendatabot.ua встановлено, що ТОВ «Еліксир Україна» та «ELIXIR ZORKA-MINERALNA DUBRIVA» входять до групи компаній «ELIXIR GROUP».

Такі Інтернет ресурси https://elixir-ukraine.com, https://elevatorist.com є інформаційними, в яких вказується інформація про товар, який реалізується ТОВ «Еліксир Україна» на території України.

Інформаційний ресурси такі як https://vkursi.pro та https://opendatabot.ua також не містять інформацію про прямий зв`язок ТОВ «Еліксир Україна» та ELIXIR ZORKAMINERALNA DUBRIVA».

Крім того, під час судового засідання було встановлено, що по ЗЕД від 29.05.2024 р № UKR 29-05/2024 на територію України був поставлений інший товар (добриво), який пройшов митне оформлення без будь-яких претензій зі сторони Відповідача (митного органу).

При цьому представник відповідача повідомив, що позивач розмитнював аналогічний товар (добрив) за іншою ціною, а отже, відповідач вважає, що позивач мав би розмитнювати товар (добриво) за аналогічною схемою, та за аналогічною ціною, тобто 371 євро за тону.

На вказані доводи представник позивача повідомив, що дійсно позивач розмитнював аналогічний товар (добриво) по ціні 371 євро за тону, але розмитнення товару відбувалось по іншому договору ЗЕД UKR 29-01/2024 від 29.01.2024 р., де вказується ціна за добриво NP 5:30 371 євро.

Вирішуючи спір, суд враховує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18), але не виключно.

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо цієї складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими.

Зазначивши у оскаржуваному рішенні про виявлені розбіжності, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом.

Тобто, за встановленими у цій справі обставинами, суть виявлених митним органом недоліків знайшла своє відображення безпосередньо у рішенні про коригування митної вартості, які у процедурі митного оформлення є кінцевими та позбавляють декларанта можливості подавати додаткові документи. В той же час у вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим частиною третьої статті 53 МК України.

Такий підхід відповідача суперечить нормам статті 53 МК України, оскільки встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у цій справі декларант фактично був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 у справі № 1.380.2019.000724 (адміністративне провадження №К/9901/25406/19).

Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що витребовуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що для митного оформлення позивачем були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Згідно зі ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані уповноваженою особою позивача для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).

При цьому суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Під час розгляду справи митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A." та інші проти Бельгії". Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно п. 17 рішення ЄСПЛ у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки про недотримання позивачем вимог митного законодавства і не довів правомірності оскаржуваних рішення про коригування митної вартості, у зв`язку із чим останні підлягають скасуванню.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

При цьому позивачем до позову додано документ про сплату судового збору в розмірі 6056 грн, що є неповною сумою за пред`явленими позовними вимогами, у зв`язку із чим ухвалою судді від 06.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вищезазначеної ухвали позивачем до суду надано документ про сплату судового збору 26513,50 грн, що з урахуванням первинної сплаченої суми 6056 грн складає 32569,50 грн. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову майнового характеру юридичною особою встановлена гранична ставка 30280 грн (не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), у зв`язку із чим надмірно сплачена сума судового збору в сумі 2289,50 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліксир Україна» (21029, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 114-В, офіс 203-6; ) до Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А; ) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500410/2024/000001/1 від 19.07.2024 та № UA500410/2024/00000/21/1 від 25.07.2024.

Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліксир Україна» судовий збір в розмірі 30280 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят грн.).

Повернути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65001, вул. Садова, 1-А, м. Одеса; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліксир Україна» судовий збір в розмірі 2289,50 грн (дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять грн 50 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.12.2024.

Суддя І.В. Завальнюк