Справа № 640/8844/17
Суддя: Лисиченко С. М.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/8844/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2024 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Лисиченко С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Кот Я.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області Свєтош Наталії Василівни, Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до заступника начальника головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області Свєтош Наталії Василівни, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 01.06.2017, винесену заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області Свєтош Н.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.165-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Крім того, зазначає, що зі змісту Протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що датою вчинення правопорушення є 18.05.2017. Разом з тим, відповідно до Акту, перевірка проводилася за період з 09.12.2015 по 31.12.2016 , а виявлені на думку ДПІ порушення відбулися також у 2016 році. Наведені в Акті перевірки порушення не є триваючими, тому строки притягнення до адміністративної відповідальності за їх вчинення повинні відраховуватися з моменту їх вчинення та на момент винесення оскаржуваної постанови вже закінчилися. Таким чином, на сьогоднішній день відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог податкового законодавства.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 09.06.2017 справу розподілено головуючій судді Шмадченко С.І.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 12.06.2017 відкрито провадження у справі за даним позовом.
14.08.2017 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Ковалем О.Ю. подано до суду додаткове обґрунтування позовних вимог, зі змісту яких вбачається, що на час прийняття відповідачем спірної постанови не сплинув строк оскарження податкового повідомлення рішення , яке було прийнято відповідачем за результатами проведення перевірки. Таким чином, на день розгляду адміністративного матеріалу не закінчився процес адміністративного оскарження Податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з чим не встановлена подія та склад адміністративного правопорушення.
Крім того, на час прийняття спірної постанови сплили строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є підставою для закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
14.08.2017 до суду представником заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області Свєтош Н.В. Саєнко Л.І. подано заперечення на адміністративний позов, зі змісту якого вбачається, що відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Зазначає, що встановлення вищевказаних порушень можливо лише при проведенні виїзної документальної перевірки суб`єкта господарювання, так як при перевірці вивчаються та аналізуються первинні документи, що складаються в процесі господарської діяльності суб`єкта господарювання та зберігаються безпосередньо у платника податків.В ході перевірки були використані наступні документи: податкові декларації про майновий стан та доходи за 2015-2016 роки, звітність з ЄСВ за 2015-2016 роки, відомості з ЦБ даних ДРФО про суми виплачених доходів за 2015-2016 роки, договори з контрагентами, податкові, видаткові накладні, акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні. Таким чином, встановлення порушення вимог Закону №2464 було можливо лише під час перевірки позивача та на підставі первинних документів, наданих позивачем.
Зазначає, що Міністерство юстиції України листом від 02.08.2013р. за № 6802-0-4-13/11 надано роз`яснення стосовно того, що КУпАП не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність,, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.Позивачем не виконаний обов`язок по сплаті єдиного соціального внеску протягом 5 місяців 2016 року травень, липень, серпень, жовтень, листопад 2016 року. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 ПКУ).За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна (п.111.1 ст.111 ПКУ). Статтею 234-2 КУпАП передбачено, що органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1 КУпАП). Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 07.05.2018 провадження у даній зупинено до вирішення адміністративної справи 820/2401/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень рішень.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 06.07.2018 визначено головуючого суддю у справі: Попрас В.О. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: звільнення з посади, Відповідно до п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду винятково у разі, коли суддя у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи (рішення Вищої ради правосуддя №2032/0/15-18 від 26.06.2018 «Про звільнення судді ОСОБА_4 з посади судді Київського районного суду м.Харкова у відставку»).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 22.09.2021 визначено головуючого суддю у справі: Лях М.Ю. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: звільнення з посади, Відповідно до п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду винятково у разі, коли суддя у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи (рішення Вищої ради правосуддя №1987/0/15-21 від 14.09.2021 «Про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Київського районного суду м.Харкова у відставку»).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 13.10.2022 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: перебування судді у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (відповідно до Наказу голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. №02-03/213 від 23.09.2022 «Про надання відпустки по догляду за дитиною судді ОСОБА_6 »).
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.07.2024 відновлено провадження у даній справі, призначено судове засідання.
З огляду на зазначене вважає, що в діях позивача відсутність склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.165-1 КУпАП, що свідчить про протиправність спірної постанови.
Крім того вважає, що спірна постанова є протиправної, оскільки відповідач не мав права накладати на позивача адміністративне стягнення, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.08.2024 залучено до участі у даній у якості співвідповідача Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Ковалем О.Ю. електронним шляхом подано до суду заяву з проханням провести судове засідання за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Відповідач Заступник начальника головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області Свєтош Н.В. у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявку суду не відомі.
Представник відповідача Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявку суду не відомі. Правом на відзив не скористався.
Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Враховуючи неявку учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.
На підставі п. 75.1. ст. 75, ст. 77, п. 82.1. ст. 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI та плану графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2 квартал 2017 року відповідно до направлення від 25 квітня 2017 року № 514 виданих Головним управлінням ДФС у Харківській області, проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 валютного та іншого законодавства за період з 09.12.2015 року по 31.12.2016 року.
За висновками податкового органу, викладеними у згаданому акті перевірки, встановлені порушення вимог податкового законодавства, а саме:
- п. 187.1. ст. 187, п. 188.1. ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет у сумі 34 879,00 грн., в т.ч. за липень 2016 р. на суму 12 259,00 грн., серпень 2016 р. 16 537,00 грн., вересень 2016 р. 6 084,00 грн.;
- п. 177.2. п. 177.4. ст. 177 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р., у результаті занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 12 903,19 грн., у т.ч. за 2016 р. 12 903,19 грн.;
- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464- VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зі змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у загальному розмірі 14 826,04 грн., в т.ч. за 2016 р. 14 826,04 грн.;
- п.п. 1.2. п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р., у результаті занижено суму військового збору 1 075,26 грн. в т.ч. за 2016 р. 1 075,26 грн.;
- п. 177.10. ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями не ведення обліку доходів та витрат за період 09.12.2015 31.12.2016 р.;
- п.п. 16.1.12. п. 16.1. ст. 16, п.п. 20.1.6. п. 20.1., ст. 20, п. 44.1., п. 44.3. ст. 44 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р., в частині не надання книги обліку доходів та витрат.
За результатами вказаної перевірки 01.06.2017 заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_3 винесено наступні рішення:
Відповідно до даних, які містяться у протоколі №7 про адміністративне правопорушення від 18.05.2017, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб ОСОБА_2 при проведенні планової документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 , встановлено, що ФОП ОСОБА_1 вчинив порушення порядку нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за 2016 рік, чим порушено абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями. Факт порушення встановлено актом перевірки від 18.05.2017. Дата, час і місце вчинення порушення 18.05.2017, АДРЕСА_2 . Відповідальність передбачена ст.165-1 КУпАП із змінами та доповненнями. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі №820/2401/17 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишено без задоволення. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2017р. по справі № 820/2401/17 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністратвиного суду від 15.02.2022 касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі №820/2401/17 залишено без змін.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України ; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача; суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.
У відповідності до ст.251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 234-2 КУпАП передбачено, що органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані зокрема з порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ст. 165-1 КУпАП).
Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.
Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, уповноважена особа зобов`язана встановити, чи доводять надані особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення докази, які свідчать про наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак проступку для притягнення особи до відповідальності: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 247 КУпАП врегульовано питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Згідно положень вказаної статті встановлюються обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд зазначає, що диспозиція ч.1 ст.165 -1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які регулюються: Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у вчиненні таких діянь, зокрема, порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Суб`єкт адміністративного проступку фізична особа-підприємець платників страхових внесків
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у як формі умислу, так й у формі необережності.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.
Підпунктом 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п.1,4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Згідно із вимогами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 75.1.2. ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Згідно із п. 86.1 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Абзацами 1,2 та 4 п. 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.
Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що проведення податкової перевірки є процедурним заходом зі збору контролюючим органом інформації на підставі даних податкової звітності платника податків, щодо дотримання таким платником вимог законодавства. Встановлення за наслідками такого контрольного заходу факту порушення законодавства має наслідком складення податковим органом відповідного акта перевірки, на який платником податків можуть бути подані заперечення. У свою чергу, результати розгляду заперечень на акт перевірки викладаються у формі відповіді та підлягають врахуванню контролюючим органом при прийнятті рішення за результатами перевірки.

Отже, акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені податковим органом порушення вимог законодавства платниками податків за результатами здійсненого контрольного заходу, а відповідь контролюючого органу за результатами розгляду заперечень на акт перевірки - інформації щодо оцінки доводів платника податків з приводу незгоди з висновками в акті перевірки.

Контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки та у відповіді за результатами розгляду заперечень на акт перевірки обставини і власні висновки щодо таких обставин.

Акт перевірки, так само, як і відповідь за результатами розгляду заперечень на акт перевірки та інші листи контролюючого органу, направлені на адресу платника податків з приводу оскарження ним акта перевірки, є лише службовими документами контролюючого органу, пов`язаними із збирання податкової інформації, не створюють для платника податків правових наслідків у вигляді зміни (припинення) прав чи встановлення обов`язків, однак, в подальшому можуть враховуватися контролюючим органом при прийнятті актів індивідуальної дії.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

З огляду на зазначене, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, останній може спростувати такі висновки шляхом оскарження в адміністративному або судовому порядку рішення, прийняті контролюючим органом на підставі такого акту.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 31.05.2021 у справі №520/10718/19.

Відповідно до п.56.15 ст.56 ПК України, скарга подана із дотриманням строків, визначених п.56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Згідно з п.56.8. ст.56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Відповідно до п.56.22 ст.56 ПК України, якщо платник податків оскаржує рішення контролюючого органу в адміністративному порядку та/або до суду, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків не може ґрунтуватися виключно на цьому рішенні до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

А отже, до закінчення строків на подачу скарги на рішення, прийняті відповідачем 01.06.2017 на підставі результатів проведення документальної позапланової перевірки, які були у формі Акту від 18.05.2017 або закінчення процедури їх оскарження в адміністративному порядку, закон позбавляв відповідача можливості врахувати висновки контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_1 положень абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які були викладені у Акті перевірки від 18.05.2017р. № 3714/20-40-13-15- 07/.

В межах розгляду справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 скористався наданим йому правом та оскаржив в установлені законом строки в адміністративному порядку рішення, прийняті відповідачем 01.06.2017 на підставі результатів проведення документальної позапланової перевірки, які були оформлені Актом перевірки від 18.05.2017.

Разом з цим, незважаючи на зазначене, а також те, що строки оскарження зазначених рішень контролюючого органу спливали 11.06.2017, відповідачем 01.06.2017 було прийнято спірну постанову, яка була прийнята із врахуванням висновків, викладених в Акті перевірки від 18.05.2017.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що на момент прийняття відповідачем спірної постанови була відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-КУпАП, оскільки станом на 01.06.2017 була відсутньою узгоджена сума недоїмки за вимогою, у зв`язку із чим спірна постанова є передчасною та прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства.

Разом з цим, відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України не надо суду доказів узгодження між сторонами станом на час розгляду справи суми недоїмки за Вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 01.06.2017 р. на суму 14 826,04 грн. та застосованих штрафних санкцій згідно рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 01.06.2017 р. на суму 1 482,60 грн., прийнятих із врахуванням висновків, відображених в Акті перевірки, що слугувало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.165-1 КУпАП.

В ході судового розгляду встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 у справі №820/2401/17 задоволено адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 01.06.2017 р. № , №, №, № . Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Харківській області № Ф- від 01.06.2017 р. Скасовано рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 01.06.2017 р.

При розгляді справи №820/2401/17 суд виснував, що враховуючи, що твердження відповідача про відсутність реальних господарських відносин між позивачем та його контрагентами не підтверджені належними доказами, висновки акту перевірки від 18.05.2017 № 3714/20-40-13-15-07/ щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування, сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 09.12.2015 по 31.12.2016 " є безпідставними, а прийняті на підставі таких висновків вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.06.2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, рішення від 01.06.2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, складеного Головним управлінням ДФС у Харківській області, податкове повідомлення - рішення від 01.06.2017 року № 000801315, складеного Головним управлінням ДФС у Харківській області, а також податкове повідомлення - рішення від 01.06.2017 року № , складеного Головним управлінням ДФС у Харківській області підлягають скасуванню.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає обставин наявності в діях позивача події адміністративного правопорушення.

Враховуючи обставини справи в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що при прийнятті спірної постанови, допущені порушення, які не можуть вважатися суто формальними, а є достатніми для судового захисту прав позивача шляхом скасування такої постанови.

Разом з цим, суд не бере до уваги доводи позивача в частині порушення відповідачем строків притягнення його до адміністративної відповідальності з огляду на наступне.

Так, ч. 1 ст. 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Враховуючи положення ст.38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення; правопорушення, що мають разовий характер.

Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому ст. 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 КУпАП). Таким чином, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення.

Поняття «триваюче правопорушення» зазначено у листі Міністерства доходів і зборів України від 13.05.2013 № 1101/Н/99-99-15-04-01-14., згідно якого триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок (наприклад, у разі виявлення таких проступків: відсутності обліку доходів і витрат, для яких встановлена обов`язкова форма обліку (обліку результатів підприємницької діяльності відповідно до вимог чинного законодавства), бухгалтерського обліку об`єктів оподаткування, ведення його з порушенням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, інших правопорушень, пов`язаних з нарахуванням податків, і встановити які можна лише в ході документальної перевірки на підставі первинних документів). Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладене в строк не пізніше, ніж через два місяці з дня його виявлення (з дати складання і підписання акта перевірки).

Тобто, триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, зокрема не нарахування та несплата єдиного внеску.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.06.2020 у справі № 345/4368/16-а.

Суд зазначає, що встановлення контролюючим органом завищення та заниження бази нарахування платником податку бази нарахування єдиного внеску можливе лише при проведенні документальної перевірки такого суб`єкта господарювання, оскільки під час її проведення ним вивчаються та аналізуються первинні документи, що складаються в процесі господарської діяльності суб`єкта господарювання та зберігаються безпосередньо на підприємствах, установах, організаціях,

Судом встановлено, що Актом перевірки від 18.05.2017 встановлено факти: заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет у сумі 34 879,00 грн., в т.ч. за липень 2016 р. на суму 12 259,00 грн., серпень 2016 р. 16 537,00 грн., вересень 2016 р. 6 084,00 грн.; заниження суми податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 12 903,19 грн., у т.ч. за 2016 р. 12 903,19 грн.; визначення суми єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у загальному розмірі 14 826,04 грн., в т.ч. за 2016 р. 14 826,04 грн.; заниження суми військового збору 1 075,26 грн. в т.ч. за 2016 р. 1 075,26 грн.; не ведення обліку доходів та витрат за період 09.12.2015 31.12.2016 р. Відтак, вказане порушення є триваючим, а строк притягнення до відповідальності за вчинене правопорушення необхідно враховувати з дня його виявлення.

Враховуючи, що відповідачем правопорушення виявлене 18.05.2017 (дата складання акту про результати документальної планової виїзної перевірки), а спірна постанова прийнята 01.06.2017, отже останнім дотримано строк у два місяці, передбачений ч.1 ст. 38 КУпАП.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з вимогами ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Системний аналіз норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у постановах від 01.03.2021 у справі №490/843/15-а та від 27.01.2022 у справі № 569/8213/17.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на зазначене, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 205, 242-244, 246, 250, 255, 286, 292- 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Заступника начальника головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області Свєтош Наталії Василівни, Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 01 червня 2017 року винесену Заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області Свєтош Наталією Василівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 165-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ;

відповідачі: Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, код ЄДРПОУ ВП: 43983495, адреса: 61057, Харків, вул. Григорія Сковороди (вул. Пушкінська), б. 46;

Заступник начальника головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області Свєтош Наталія Василівна, службова адреса: 61057, Харків, вул. Григорія Сковороди (вул. Пушкінська), б. 46.

Суддя - С.М. Лисиченко