Справа № 280/8069/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 грудня 2024 року Справа № 280/8069/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №65 від 16.08.2024;

зобов`язати відповідача, з урахуванням висновків суду у справі здійснити з 09.08.2024 перевід позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 20.02.1994 позивачу призначена пенсія за віком. 09.08.2024 звернулась до ПФУ із заявою про перевід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , згідно приписів ст.36 Закону України №1058. Рішенням №65 від 16.08.2024 відповідач відмовив у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відмова вмотивована відсутністю у чоловіка позивача необхідного страхового стажу, відсутністю необхідних документів, які підтверджують факт припинення виплати позивачу пенсії за віком. Позивач вважає рішення відповідача протиправним, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом до суду. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.03.2019, видане Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 09.08.2024 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Розглянувши заяву позивача відповідачем встановлено, що вік померлого годувальника ОСОБА_2 становить 81 рік, страховий стаж складає 06 років 10 місяців 11 днів. До страхового стажу померлого годувальника не зараховано періоди згідно з записами військового квитка НОМЕР_2 з 08.1956 по 30.05.1986, оскільки період перетинається з періодом навчання. В матеріалах електронної пенсійної справи позивача в наявності довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 059966 про встановлення ОСОБА_2 групи інвалідності «перша «Б»». Однак довідку не зараховано, оскільки відповідно до пункту 2.2. розділу ІІ Постанови № 22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додається виписка з акта огляду МСЕК. Слід зазначити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на обліку територіальних органів Пенсійного фонду України не перебувають та пенсію не отримують. За матеріалами справи встановлено, що подружжя отримували пенсії, призначені в Автономній Республіці Крим (далі АР Крим), про що свідчать посвідчення серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 про призначення пенсії за вислугу років з 31.05.1986, видане Кримським обласним військкоматом, та посвідчення № НОМЕР_4 від 06.08.1999 на ім`я ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з 20.02.1994, видане ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що для відновлення, призначення тощо пенсійних виплат громадянами України, які проживали в АР Крим і перемістилися на підконтрольну нашій державі територію, застосовується декларативний принцип. Оскільки наразі відсутній обмін інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації щодо неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, особа повинна подати заяву до органу Пенсійного фонду України про те, що не отримує пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів російської федерації. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримували пенсії, які були призначенні в АР Крим. Відповідно до паспортних даних зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 до 26.04.2019 було АДРЕСА_1 , з 26.06.2019 місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 . Подружжя на обліку територіальних органів Пенсійного фонду України не перебувають та пенсію не отримують. З 2014 року до територіального органу Пенсійного фонду України для реалізації прав на пенсійне забезпечення відповідно до законодавства України не зверталися. Отже, враховуючи викладене, у відповідача немає правових підстав для призначення пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника, оскільки у померлого годувальника відсутній необхідний страховий стаж, а також відсутні документи про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 30.07.1961.

Відповідно до свідоцтва про смерть про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 29.03.2019 Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки №128/04 від 18.04.2019, виданої відділом внутрішньої політики та взаємодії з громадськістю Нікопольської міської ради, видана ОСОБА_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , у тому, що вона постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом з чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вела з ним спільне господарство.

Згідно з довідкою №42/07 від 05.07.2024, виданої відділом внутрішньої політики та взаємодії з громадськістю Нікопольської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом з чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , вела з ним спільне господарство і одержувала від померлого годувальника допомогу, що була постійним та основним джерелом засобів для існування.

Відповідно до довідки №847 від 20.08.2024, ОСОБА_1 1939 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 з чоловіком ОСОБА_2 05.05.1998 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство.

09.08.2024 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №65 від 16.08.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника.

Відповідно до рішення №65 від 16.08.2024, вік померлого годувальника ОСОБА_2 81 рік. Страховий стаж померлого годувальника 06 років 10 місяців 11 днів. Необхідний страховий стаж для призначення пенсії 15 років.

До страхового стажу померлого годувальника не зараховано: періоди згідно з записами військового квитка НОМЕР_2 з 08.1956 по 30.05.1986, оскільки період перетинається з періодом навчання. Також не зараховано довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 059966, оскільки необхідно долучити виписку до акта-огляду МСЕК.

При переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове місце проживання до іншої області до ЕПС долучається довідка-атестат про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, що передбачено Порядком постанови правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 та постановах КМУ №234 від 02.07.2014. Відповідно до пп.3 п.2.8 Порядку постанови правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 до заяви про призначення пенсії за віком додаєтсья заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсії громадянам України, які проживають на території України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як отримувач пенсії.

У зв`язку з введенням воєнного стану 24.02.2022 запити про отримання даних щодо перебування на обліку, припинення виплати пенсії до органів російської федерації не надсилаються.

Прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії згідно ст.32 і ст.36 Закону №1058 за відсутності необхідного страхового стажу та документів про припинення виплати пенсії.

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача №65 від 16.08.2024, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 1 статті 36 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону № 1058 непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону № 1058, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Суд вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №65 від 16.08.2024 неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку особи, яка звертається за призначенням пенсії у разі втрати годувальника, доводити наявність підстав для призначення пенсії померлому годувальнику, у тому числі підтверджувати наявність відповідного стажу. Право померлого годувальника на отримання пенсії вже було встановлене у момент призначення йому пенсії.

Стосовно доводів відповідача з приводу ненадання виписки до акта огляду МСЕК, то суд вважає їх безпідставними, оскільки надання такого документу при переході на пенсію по втраті годувальника не передбачено Порядком № 22-1.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Частиною 3 цієї же статті передбачено можливість переведення з одного виду пенсії на інший з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Постановою УПФ України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок №22-1).

Пунктом 2.3 Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи: 1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія; 3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; 4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; 5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) відомості про місце проживання; 9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника). До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону; 11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

Пунктом 2.8 Порядку № 22-1 встановлено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Судом установлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.03.2019.

Згідно наданого посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.06.1986, виданого Кримським облвійськкоматом, ОСОБА_2 , 1937 року народження, призначена пенсія за вислугу 31 рік відповідно до Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надтермінової служби та їх сімей з 31 травня 1986 року.

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_4 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 1939 року народження, призначена пенсія за віком з 20.02.1994.

Відповідно до довідки №128/04 від 18.04.2019, виданої відділом внутрішньої політики та взаємодії з громадськістю Нікопольської міської ради, видана ОСОБА_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , у тому, що вона постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом з чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вела з ним спільне господарство.

Згідно з довідкою №42/07 від 05.07.2024, виданої відділом внутрішньої політики та взаємодії з громадськістю Нікопольської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом з чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , вела з ним спільне господарство і одержувала від померлого годувальника допомогу, що була постійним та основним джерелом засобів для існування.

Відповідно до довідки №847 від 20.08.2024, ОСОБА_1 1939 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 з чоловіком ОСОБА_2 05.05.1998 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство.

Як вбачається із рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №65 від 16.08.2024, пенсійний орган послався, зокрема, на те, що відсутні документи про припинення випати пенсії.

Суд вважає, що неможливість пенсійного органу отримати відповідну інформацію в умовах воєнного стану не є обґрунтованою підставою позбавлення позивача права на пенсію.

Суд зауважує, що ані пунктом 2.8 Порядку №22-1, ані іншими нормами закону на позивача не покладений обов`язок щодо надання до органу Пенсійного фонду документів про припинення виплати пенсії. Натомість, вищезгаданими нормами передбачено обов`язок відповідача поновити виплату пенсії після надходження на запит документів про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації.

Отже, наведені відповідачем обставини не є перешкодою для виконання органом Пенсійного фонду покладених на нього обов`язків.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частина 2 ст. 20 Закону №389-VIII передбачає, що в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені ч. 2 ст. 64 Конституції України.

Крім того, умова щодо отримання пенсійної справи від органів російської федерації покладає на громадян України надмірний та необґрунтований тягар, що позбавляє права на пенсійні виплати. Враховуючи факт розірвання дипломатичних відносин з російською федерацією, звернення фізичних осіб або ж навіть органів ПФ України до органів російської федерації для витребування пенсійної справи та інших документів, є фактично неможливим, що загалом позбавляє частину громадян України можливості отримувати пенсію, відтак порушує гарантоване Конституцією України право на соціальний захист.

Таким чином суд дійшов висновку, що відсутність у відповідача можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи, також не може слугувати підставою для відмови у призначенні або виплаті пенсії відповідно до Закону №1058-ІV.

Згідно з п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" № 137-V від 14.09.2006 усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Інші доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, судом не приймаються, оскільки вони не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

З наведених підстав слідує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №65 від 16.08.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії в разі втрати годувальника є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити з 09.08.2024 перевід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, суд зазначає наступне.

Слід зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

А тому, на переконання суду, вирішення питання про призначення пенсії без перевірки наявності чи відсутності усіх для цього підстав є передчасним, так, як саме органам Пенсійного фонду кореспондований обов`язок здійснити повну перевірку поданих позивачем документів та винести обґрунтоване рішення відповідно до норм діючого законодавства.

Статтею 58 Закону №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення (поновлення) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення та поновлення пенсій громадянам, та на свій розсуд приймати відповідне рішення.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 09.08.2024 та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнані судом протиправними, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст. 77 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ПФУ в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати зі сплати судового збору, документально підтверджені у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 143, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №65 від 16.08.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії в разі втрати годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника від 09.08.2024 та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова