Справа № 335/9605/24
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9605/24 2-а/335/162/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2848800 від 16.08.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2848800 від 16.08.2024 року винесену відносно нього скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.08.2024 інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Запорізькій області) Кострицькою А.В. винесено постанову серії ЕНА № 2848800, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за нібито порушення п. 8.7.3. «з» ПДР України.

На думку позивача, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є протиправною та підлягає скасуванню через істотні порушення процесуальних та матеріальних норм, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Так, у постанові серії ЕНА № 848800 від 16.08.2024 інспектором УПП в Запорізькій області ОСОБА_2 зазначено, що нібито мало місце порушення ПДР України (п. 8.7.3. «з») за адресою АДРЕСА_1 . Однак, позивач, у цей час не перебував за зазначеною адресою. Крім того, за цією адресою відсутні світлофорні об`єкти та інша інфраструктура, яка б могла створювати умови для вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 8.7.3. «е» ПДР України.

Але позивач вказує, що у даному випадку інспектор без належного дослідження доказів виніс постанову про притягнення його до відповідальності, не надавши йому можливості ознайомитися з усіма матеріалами справи та не врахувавши його пояснень про те, що він не скоював порушення, а здійснював завершення маневру. Зазначені дії інспектора н його думку свідчать про обвинувальний ухил у процесі оцінки доказів, що є порушенням ст. 6 Європейської конвенції з прав людини. Це також суперечить принципу презумпції невинуватості та праву на справедливий розгляд.

Крім того, інспектор, під час події заявив, йому що він зможе ознайомитися з матеріалами справи пізніше, проте не надав йому можливості зробити це на місці події, що є також порушенням його прав.

У графі постанови «До постанови додаються…» має бути перелічено всі докази, які використовувалися при прийнятті рішення. Якщо інспектор не вказав як доказ письмові пояснення особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , та не зазначив посилання на технічний засіб, а лише незрозумілі буквені символи у вигляді «БК», яким фіксувалося порушення, це свідчить про порушення правил складання постанови та недопустимість такого доказу.

Крім того, щодо нібито порушення пункту 8.7.3. «з» ПДР України, на момент коли інспектор патрульної поліції зафіксував дії ОСОБА_1 , він завершував маневр, розпочатий на попередньому дозволяючому сигналі світлофора. Цей маневр на думку позивача був необхідний для забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, щоб уникнути створення аварійно ситуації на греблі, де будь-яка зупинка могла привести до небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Після складання постанови ОСОБА_1 надав письмові пояснення інспектору, в яких детально роз`яснив, що на момент зафіксованого інспектором нібито порушення, він завершував маневр зміни смуги руху. ОСОБА_1 зазначав, що негайна зупинка на греблі через вимкнення сигналу додаткової секції світлофора створила б значну загрозу для інших транспортних засобів, що могли б рухатися на зустріч нього, і могла б призвести до зіткнення або іншої аварійної ситуації.

Позивач вважає, що інспектором патрульної поліції неправильно тлумачяться обставини завершення маневру, оскільки він вважає, що як вказує п. 8.7.3. «з» ПДР України, вимкнений сигнал додаткової секції світлофора забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою. Однак на думку позивача, цей пункт застосовується до водіїв, які ще не розпочали маневр і лише планують змінити напрямок руху. В даному випадку, ОСОБА_1 на момент вимкнення сигналу вже перебував у процесі завершення маневру, який був розпочатий на дозволяючому сигналі світлофора.

Отже, інспектор патрульної поліції у своїх висновках припустився помилки, оскільки не враховував, що маневр вже був розпочатий до моменту зміни сигналу світлофора. Завершення маневру в таких умовах є необхідним і не може вважатися порушення ПДР. Це обґрунтовується тим, що різка зупинка під час здійснення маневру могла б створити аварійну ситуацію на дорозі, особливо на складній ділянці, як-от гребля, де дорожні умови вимагають підвищеної уваги. Тому замість того, щоб об`єктивно оцінити обставини справи, інспектор формально зафіксував порушення, не беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 не розпочав маневр на заборонений сигнал світлофора, а був змушений завершити його з метою забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач окремо наголошує, що зупинка під час виконання маневру на греблі могла б призвести до негативних наслідків, зокрема, різке зменшення швидкості транспортного потоку: інші водії, які слідували за його автомобілем, могли не встигнути своєчасно відреагувати на його раптову зупинку, що створює ризик зіткнення; обмеження простору для маневрування: на греблі часто обмежені можливості для маневрування, що робить будь-які зміни у швидкості чи напрямку руху особливо небезпечними.; зниження рівня безпеки на дорозі: незавершений маневр створює перешкоди для інших учасників дорожнього руху, підвищуючи ризик аварійної ситуації, що є порушенням пункту 1.10 ПДР України, який зобов`язує водіїв дотримуватися вимог безпеки.

Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що завершення маневру повороту було обґрунтованим та необхідним з точки зору забезпечення безпеки дорожнього руху, його дії були спрямовані на запобігання аварійної ситуації та забезпечення безпечного руху на дорозі, притягнення його до адміністративної відповідальності є неправомірним, оскільки дії позивача відповідали вимогам законодавства щодо безпечного завершення маневру.

Проте, інспектор, який розглядав справу відносно нього, проігнорував надані ним письмові пояснення і не врахував усіх обставин справи. Постанова була винесена без належного аналізу ситуації, а висновок інспектора базувався виключно на формальній фіксації нібито порушення за адресою, де позивач не перебував у момент, коли йому інкримінують порушення (за адресою АДРЕСА_2 ).

На думку позивача, інспектор не взяв до уваги факт, що він не був на місці (бул. Вінтера, 2), де зазначене порушення нібито мало місце, і, відповідно, не міг порушити вимоги пункту 8.7.3. «з» ПДР України; під час складання постанови інспектор не забезпечив об`єктивного і всебічного розгляду обставин справи, не забезпечив його потребу в правовій допомозі та забезпечення належного дотримання його прав, внаслідок чого виніс постанову без належного розгляду справи з участю захисника, що є порушенням принципу забезпечення права на захист.

З огляду на викладене ОСОБА_1 вважає, що постанова не може вважиться законною і обґрунтованою, тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо нього закриттю.

Відповідач-1 не погоджуюсь із позовними вимогами ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву із додатками, просив у в задоволенні позовних відмовити у повному обсязі, посилаючись на наявність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючи із відзивом представника відповідача-1, позивач ОСОБА_1 надав суду листа Департаменту муніципального управління Запорізької міської ради та відповідь на відзив УПП в Запорізькій області, відповідно до яких просив врахувати зазначену ним інформацію та лист, та в задоволенні відзиву відмовити, задовольнивши заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

В подальшому, ОСОБА_1 подав суду додаткові пояснення, в яких зазначаючи про безпідставність доводів відповідача, які не спростовують позовних вимог, посилаючись на порушення відповідачем процесуальних норм та його прав, просив у задоволенні заперечень відповідача відмовити, тим самим задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Подав також заяву відповідно до якої просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити, виходячи з: порушення процесуальних вимог відповідачем; порушення принципу змагальності процесу; порушення прав на захист під час оформлення адміністративного правопорушення; недостатність доказів; формального підходу інспектора до оцінки ситуації; неточності місця правопорушення.

Представник відповідача-1 Малій О.М. подав суду заперечення на відповідь на відзив, а також заяву, відповідно до якої також просив розгляд справи провести без участі представника відповідача-1, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відповідач-2 Департамент патрульної поліції свого представника в судове засідання не направило, хоча вказану установу було повідомлено про час та місце розгляду справи.

Оскільки сторони надали суду заяви по суті справи, у яких виклали свою позицію щодо предмету позову, повідомлені про час та місце розгляду справи та їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд постановив розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явились у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.7.3. «з» ПДР визначено, що вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Із постанови серії ЕНА № 2848800 від 16.08.2024, складеної поліцейським 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 , випливає, що 16.08.2024 о 22:55 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив рух у напрямку вимкненого сигналу додаткової секції світлофору, вказаному її стрілкою, чим порушив п. 8.7.3. «з» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В позовній заяві позивач не заперечує той факт, що він здійснив проїзд перехрестя на мигаючу додаткову секцію світлофора, про те, зазначив, що він здійснив дану дію вимушено, оскільки завершення маневру повороту було на його думку обґрунтованим та необхідним з точки зору забезпечення безпеки дорожнього руху, тому його дії були спрямовані на запобігання аварійної ситуації та забезпечення безпечного руху на дорозі, крім того, наголошує, що не перебував у момент, коли йому інкримінують порушення (за адресою бул. Вінтера, 2), відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме не надано йому право на належний розгляд справи з участю захисника, що на його думку є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, всупереч вимогам даної статті позивачем не надано жодного доказу на підтвердження не вчинення ним адміністративного правопорушення.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з тим, частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, законодавством обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.

Згідно відзиву на позовну заяву та додатків долучених до нього УПП в Запорізькій області надало суду диск з відеозаписом моменту проїзду позивачем перехрестя по греблі розташованої по бул. Вінтера, 2 в м. Запоріжжі увечері 16.08.2024 з відеореєстратора із службового автомобіля патрульної поліції, а також надано відеозаписи з «Безпечного міста».

З переглянутих відеозаписів вбачається, що транспортний засіб під керуванням позивача ОСОБА_1 здійснив проїзд перехрестя бул. Вінтера - вул. Гребельна у м. Запоріжжі на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, який забороняв рух у напрямку, вказаному її стрілкою, чим порушив вимоги п. 8.7.3. «з» ПДР України, порушення проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи нічний час доби та відсутність ускладнень трафіку на зазначеній ділянці дороги, суд робить висновок про те, що за конкретної дорожньої обстановки водій ОСОБА_1 міг вільно і завчасно, перед виїздом на перехрестя, зупинитись на забороняючий вимкнений сигнал додаткової секції світлофору, вказаному її стрілкою, при цьому не створюючи перешкод у русі будь-кому.

Суб`єктом владних повноважень було надано суду належний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме відеозаписами з місця події, з яких чітко вбачається вчинення правопорушення.

Судом достеменно встановлено невиконання позивачем вимог пункту 8.7.3. «з» ПДР, а саме: здійснення проїзду перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора. Посилання позивача, на те, що він здійснював проїзд перехрестя вже на мигаючий додатковий сигнал секції світлофору спростовується дослідженим відеозаписом повністю, з якого вбачається вимкнений сигнал додаткової секції світлофору, який забороняв рух у напрямку, вказаному її стрілкою.

Таким чином, факт вчинення правопорушення позивачем є доведеним, зокрема відеоматеріалами і твердження позивача у позовній заяві, що він не перебував у момент, коли йому інкримінують порушення (за адресою АДРЕСА_2 ), нічим не підтверджується, і в повному обсязі спростовуються наявним відеозаписом.

Крім того, з оглянутих записів наданих відповідачем встановлено, також що перед винесенням постанови позивачу було роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, визначені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП у повному обсязі.

Зокрема, позивач після того як здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора, що забороняє руху в напрямку, вказаному стрілкою, працівниками поліції було зупинено автомобіль позивача, запропоновано йому надати документи та повідомлено про фіксування правопорушення. Інспектор запропонувала пред`явити документи, роз`яснила йому вищезазначені судом, права, запитала чи не має він клопотання, показано йому зафіксований на відео доказ вчинення ним правопорушення. Після, пред`явлення ОСОБА_1 документів, та роз`яснення працівником поліції прав передбачених КУпАП, ОСОБА_3 було заявлено клопотання про надання письмових пояснень по суті вчиненого. Інспектор не заперечувала, надала бланк пояснень, які ОСОБА_1 заповнив, сфотографував, пояснення долучені до постанови та враховані при складанні постанови, тому належним чином надана оцінка цим поясненням. Слід зазначити, що ОСОБА_3 не заявляв клопотання на правову допомогу адвоката. В подальшому, ОСОБА_3 було повідомлено, що відносно нього винесено постанову, копію якої він отримав, роз`яснено право та строки на її оскарження.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Адміністративне стягнення було накладено в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Частина друга ст. 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст. 122 КУпАП).

Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Пунктом першим частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупинити транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто патрульна поліція у своїй діяльності використовує технічні засоби як превентивний поліцейський захід з метою попередження, виявлення та фіксування правопорушень.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, з наявних матеріалів, при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності інспектором були з`ясовані і доведені обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, тому відповідач правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення правопорушення, оскільки позивач порушив вимоги п 8.7.3 «з» ПДР України.

Позов не містить належного обґрунтування того, що позивач не допускав порушення ПДР України.

Стосовно тверджень позивача щодо невірного (нечіткого) зазначення місця вчинення правопорушення, а саме: в постанові зазначено « АДРЕСА_2 », що не відповідає дійсності, оскільки позивач вказує, що він не перебував у момент, коли йому інкримінують порушення (за адресою бул. Вінтера, 2), суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки поліцейським під час складання протоколу було зазначено орієнтовну адресу будинку для позначення ділянки дороги, на якій було зупинено транспортний засіб позивача, в даному випадку це перехрестя бул. Вінтера та вул. Гребельна у м. Запоріжжі, і дана обставина не впливає на кваліфікацію адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2017, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

З огляду на викладене, та з урахуванням того, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч. 2 статті 122 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2848800 від 16.08.2024 винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду вказаної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, а тому позов задоволенню не підлягає.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

Керуючись ст.ст. 33, 122, 222, 251, 258, 280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 77, 80, 94, 159-162, 167 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2848800 від 16.08.2024 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повні відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач-1: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження, 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96.

Відповідач-2: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження, 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, б. 3, .

Суддя В.О. Макаров