Справа № 520/22652/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 грудня 2024 року № 520/22652/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Пенітенціарної академії України (вул. Гонча, буд. 34,м. Чернігів,Чернігівський р-н, Чернігівська обл.,14000, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) третя особа: Міністерство юстиції України (вул. Городецького архітектора, буд. 13,м. Київ,01001, ) про відшкодування витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Пенітенціарної Академії України ( IBAN UА1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати пов`язані з утриманням його в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 141 125 грн. 31 коп. (сто сорок одна тисяча сто двадцять п`ять грн. 31 коп.)

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

Наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби України № 233/ОД від 22.07.2018 року ОСОБА_1 (надалі Відповідач) з 16.08.2018 року було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Академії Державної пенітенціарної служби.

22 квітня 2019 року між Академією Державної пенітенціарної служби (надалі - Академія) (виконавцем) з однієї сторони, Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (замовником) з другої сторони та Відповідачем з третьої сторони укладено контракт №561 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України (надалі - Контракт ).

Згідно Наказу Міністерства Юстиції України №3548/5 від 06.10.2023 Академію Державної пенітенціарної служби, , було перейменовано на Пенітенціарну академію України, .

З 16 серпня 2018 року по 14 квітня 2022 року Відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Відповідно до наказу Академії № 69/ОС від 13.04.2022 Відповідачу присвоєно ступінь вищої освіти «бакалавр» та видано диплом про освіту.

Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту, Відповідач був направлений для подальшого проходження служби до Державної установи «Райківська виправна колонія (№78)».

Після звільнення ЗО березня 2023 з Державної установи «Райківська виправна колонія (№78)» Відповідача призначено на посаду інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» згідно наказу №37/ОС-23 від 31.03.2023 року.

Відповідно до наказу начальника Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» №90/ОС-24 від 24.05.2024 Відповідача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Академію про звільнення Відповідача повідомлено керівництвом Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» письмово 04.06.2024 листом вих. №2/2-1148 від 28.05.2024 (вхідний №492 від 04.06.2024).

Відповідно до Довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 № 5/538 від 14.04.2022, яка була складена на підставі «Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого Постановою КМУ від 12 квітня 2017 року № 261, загальна сума визначених до відшкодування витрат становить 141 125,31 грн., в т.ч.:

грошове забезпечення з нарахуваннями - 73 341,23 грн.,

продовольче забезпечення - 39 541,51 грн.,

речове забезпечення - 3 899,13 грн.,

медичне забезпечення - 1 504,93 грн.,

оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії- 22 838,51 грн.

Отримавши інформацію про звільнення ОСОБА_1 з Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)», Позивачем 19.06.2024 було направлено Відповідачу рекомендований лист №360 з Повідомленням вих. N013/1231 від 18.06.2024 про необхідність відшкодування витрат на навчання протягом ЗО днів з моменту отримання повідомлення, що підтверджено копією поштової квитанції про направлення Відповідачу Повідомлення.

Однак до теперішнього часу витрати на навчання Відповідач не відшкодував,що стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до положень статті 74 Закону України Про Національну поліцію поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують МВС витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено приписами частини п`ятої статті 74 Закону України Про Національну поліцію у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України №261 від 12 квітня 2017 року затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №261), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пункт 2 Порядку №261 вказує, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Положеннями пункту 3 Порядку №261, зокрема, визначено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Пунктами 4, 5 Порядку №261 означено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

З приписів пункту 8 Порядку №261 слідує, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Суд вказує, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Суд наголошує, що після інформування позивача про звільнення співробітника поліції, який не виконав умов контракту, позивач зобов`язаний відповідно до приписів пунктів 4, 5, 8 Порядку №261 повідомити особу про зобов`язання протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати (компенсувати) витрати на його навчання.

І лише у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється навчальним закладом у судовому порядку відповідно до приписів частини п`ятої статті 122 КАС України.

Отже, відповідно до Порядку №261 позивач мав вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, міг звернутися до суду.

Позивачем разом з адміністративним позовом в якості доказу повідомлення відповідача про необхідність відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням надано квитанцію про відправлення рекомендованого листа на адресу відповідача від 19.06.2024 року.

При дослідженні наданих матеріалів справи судом встановлено, що повідомлення про добровільне відшкодування не вручено відповідачу особисто під підпис, також позивачем не надано доказів отримання відповідачем зазначеного повідомлення засобами поштового зв`язку.

Проте позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом без дотримання вимог вищезазначеного Порядку №261.

Таким чином, на думку суду, у позивача відсутні правові підставі для звернення з цим позовом до суду, а отже таке звернення є передчасним.

Аналогічні висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №320/7233/19, від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19 та від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19.

Також судом встановлено, що позивачем до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження ознайомлення відповідача з розрахунком спірних витрат, або відмови від ознайомлення з наданими до суду розрахунками.

Щодо стягнення з відповідача суми витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, розрахованих без застосування пункту 8 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 (далі - Порядок № 261, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (пункт 8 Порядку № 261).

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає суду підстави дійти висновку, що у разі укладення контракту про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських на особу покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України та контрактом.

Разом з тим, суд звертає увагу, що за наведеного правового регулювання (пункт 8 Порядку № 261) право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Аналогічна позиція до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 28 травня 2021 року у справі №320/7233/19, від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19 та від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19.

Відтак, враховуючи наведене вище суд приходить до висновку, що правильне вирішення спору у справах з подібними правовідносинами залежить від того, чи було курсанта ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, здійсненим відповідно до приписів Порядку № 261 та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати.

Саме із відмовою добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення МВС України та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Отож, із цільового тлумачення наведених правових норм слідує, що у вимірі спірних правовідносин позивач був зобов`язаний після отримання наказу про звільнення відповідача здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з його утриманням у цьому ВНЗ, відобразити узагальнену суму відшкодування у відповідному наказі про звільнення курсанта, а також надати йому час на добровільне відшкодування таких витрат.

І лише, у разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, останній міг звернутися до суду.

Судом встановлено, що відповідач не відмовлявся добровільно відшкодувати витрати, пов`язані ізйого утриманням у вищому навчальному закладі, оскільки взагалі не отримував від позивача розрахунку суми належних до відшкодування витрат, тобто не було запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у цій справі.

Відтак в обсязі встановлених у цій справі обставин та зважаючи на наведені мотиви, позивачем не доведено факт ознайомлення ОСОБА_1 з розрахунком спірних витрат та повідомленням про добровільне відшкодування, або його відмови від ознайомлення з наданими до суду розрахунками та повідомленням.

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" Суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб.

При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Оскільки, як встановлено, позивачем порушено вимоги законодавства щодо дотримання своїх власних процедур, які передбачені Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261, то звернення до суду, без дотримання вимог Порядку № 261 не відповідає принципу "належного урядування".

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з вимогою добровільного відшкодування витрат та/або доказів його відмови від цієї вимоги.

Зазначену позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 28 травня 2021 року у справі №320/7233/19 та у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 480/8200/20.

Відповідно до Порядку № 261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.

Саме із відмовою добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Судом встановлено, що позивачем повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в закладі вищої освіти, направлялось, але доказів отримання вказаного повідомлення до суду не надано.

Отже, відсутність вказаних доказів дає підстави для висновку, що відповідачу не запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у цій справі, відтак у позивача не виникає права на звернення із даним спором до суду, оскільки ним не виконано вимог статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 8 Порядку № 261.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 30 серпня 2022 року у справі №480/8200/20, які повинні враховуватися судом у відповідності до положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також у разі коли одержувач відмовляється засвідчити своїм підписом факт відмови від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, такі поштове відправлення, поштовий переказ зберігаються в приміщенні об`єкта поштового зв`язку протягом установленого пунктом 116 цих Правил строку (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), після закінчення якого - повертаються поштовим оператором за зворотною адресою.

Таким чином, за відсутності відповідного повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою про отримання листа відповідачем або довідки відділення зв`язку про відмову від отримання листа або повернення його адресату за закінченням терміну зберігання, а також за відсутності опису вкладення до листа, який свідчить про надіслання йому довідок про розмір відшкодування, неможливо вважати повідомлення позивача про необхідність відшкодування витрат на навчання належним.

Отже, відсутність вказаних доказів дає суду підстави для висновку, що відповідачу не запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у цій справі, відтак у позивача не виникає права на звернення із даним спором до суду, оскільки ним не виконано вимог та пункту 8 Порядку № 261.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 серпня 2022 року у справі №480/8200/20, які враховуються судом відповідно до положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок про відмову в задоводленні позовних вимог.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Пенітенціарної академії України (вул. Гонча, 34,м. Чернігів,Чернігівський р-н, Чернігівська обл.,14000, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) , за участі третьої особи:Міністерства юстиції України, вул.Городецького,13, м.Київ, 01001, , про відшкодування витрат залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.