Справа № 380/17348/24
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 рокусправа № 380/17348/24
зал судових засідань №3

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Лунь З.І.

секретар судового засідання Слободянюк В.В.

представники сторін:

представниця позивача Огороднікова І.І.,

представник відповідача Мерза Д.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Угринів Еко Ферм» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Угринів Еко Ферм» (місце знаходження: 80012, Львівська область, Червоноградський район, с. Угринів, вул. Центральна, буд. 66, ) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ 43968090), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 15.05.2024 №21521/13-01-07-04 та №21518/13-01-07-04.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що висновки, викладені акті перевірки, на підставі яких було складено податкові-повідомлення рішення, безпідставно ґрунтуються на твердженнях, що позивач не здійснював операції з придбання ТМЦ у ТзОВ «Карен Торггруп» та ТзОВ «Комінвест-АТГ».

Позивач зазначає, що основним видом діяльності ТзОВ «Угринів Еко Ферм» є розведення свиней (КВЕД 01.46). А тому одним з визначальних факторів для здійснення такого виду економічної діяльності є годування тварин, здійснення якого неможливе без закупівлі або виготовлення відповідних ТМЦ. Такими ТМЦ у випадку ТзОВ «Угринів Еко Ферм» є соєві продукти, які позивач придбавав у у ТзОВ «Карен Торггруп» та ТзОВ «Комінвест-АТГ».

Позивач наголошує, що реальність господарських операцій підтверджена, зокрема, первинними документами, що були надані до перевірки.

Стосовно документів на перевезення ТМЦ, то позивач вказує, що обов`язок коректного заповнення ТТН покладений на продавця як чинним законодавством, так і договором купівлі-продажу; стосовно відсутності свідоцтва, якісних посвідчень, сертифікатів відповідності чи інші документів, які підтверджують виробника та походження товару, то такі не належать до документів, що повинні бути у наявності у покупця, а також не є первинними документами.

Позивач також підкреслює, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію, отриману з аналітичних систем ДПС України та сайтів державних органів не є належним та достатнім доказом для підтвердження нереальності господарських правовідносин між позивачем та його контрагентами.

Позивач вважає, що у відповідача не було підстав для висновку про нереальність господарських операцій між позивачем і ТзОВ «Карен Торггруп» та ТзОВ «Комінвест-АТГ», тому просить позов задовольнити. Такі ж аргументи позивач виклав у відповіді на відзив.

Ухвалою від 19.08.2023 суд постановив відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання.

Від відповідача, ГУ ДПС у Львівській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги заперечив з тих підстав, що позивач надав до перевірки ТТН, які неправильно заповнені, а також до перевірки не надано свідоцтва, якісні посвідчення, сертифікати відповідності чи інші документи, які підтверджують виробника та походження вищенаведеного товару.

Також відповідач підкреслює, що в ході аналізу наявної інформації, що міститься в базах даних, які є у розпорядженні контролюючого органу, відповідач встановив відсутність можливостей у контрагента позивача, ТзОВ «Карен Торггруп», здійснювати вирощування с/г продукції протягом 2020 2021 років, та як наслідок її подальшої поставки.

Крім того, відповідач вказує, що контрагент позивача, ТзОВ «Комінвест-АТГ», здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою формування податкового кредиту та витрат.

З урахуванням викладеного у заявах по суті справи відповідач просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 20.09.2024 суд постановив клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задовольнити.

Ухвалою суду від 30.10.2024 суд постановив закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у підготовчому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити у позові.

Суд встановив таке.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Угринів Еко Ферм», зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване платником податків.

Основними видами економічної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «Угринів Еко Ферм» є 01.46 Розведення свиней.

Головним Управлінням ДПС у Львівській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Угринів Еко Ферм» з питань проведення взаємовідносин з ТзОВ «Карен Торггруп» (39767568) за період жовтень 2021 року, ФГ «Амарант Захід» (40153821) за період жовтень 2021 року, ФГ «Нове Опілля» (41079941) за період жовтень 2021 року, ТзОВ «Комінвест-АТГ» (41827882) за період листопад 2021 року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства.

Актом перевірки встановлено порушення ТзОВ «Угринів Еко Ферм» таких норм:

1.П(С)БО 15; п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134; п. 135.1 ст. 135; п. 137.1 ст. 137 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього у сумі 2 458 415 грн., в тому числі за 2021 рік - в сумі 2 458 415 грн;

2.п. 198.1, п. 198.3 ст. 198; п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого підприємством завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) за листопад 2021 року на суму 1 912 101 грн.

Такі висновки зроблені на підставі нездійснення операцій з придбання ТМЦ ТзОВ «Угринів Еко Ферм» у ТзОВ «Карен Торггруп» та ТзОВ «Комінвест-АТГ».

30.04.2024 ТзОВ «Угринів Еко Ферм» подало заперечення на акт перевірки, які залишено без задоволення.

Відтак, на підставі акта перевірки ГУ ДПС складене податкове повідомлення-рішення від 15.05.2024 року № 21521/13-01-07-04, яким встановлено порушення вимог П(С)БО 15; п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу ТзОВ «Угринів Еко Ферм» (внаслідок безоплатного одержання ТМЦ, внаслідок чого занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку всього у сумі 13657862 грн., в тому числі за 2021 рік - у сумі 13 657 862 гривень. В результаті цього ППР збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств на 2 458 415 грн.

На підставі акта перевірки ГУ ДПС складене податкове повідомлення-рішення від 15.05.2024 року № 21518/13-01-07-04, яким встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198; п. 200.1, п. 200.2, п. 290.4 ст. 200 Податкового кодексу і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість. На підставі цього ППР встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду становить 1 912 101 грн.

Також позивач подав скаргу до Ради бізнес-омбудсмена України. 07.08.2024, за результатом розгляду цієї скарги було з прийнято рішення, у якому зазначається про порушення законних інтересів суб`єкта підприємництва. Також Рада бізнес-омбудсмена України погодилася з аргументами ТзОВ «Угринів Еко Ферм» щодо необґрунтованості оскаржуваних ППР.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, ТзОВ «Угринів Еко Ферм» звернулося з позовом до суду.

Оцінюючи обставини цієї справи та перевіряючи їх доказами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст.179 Господарського кодексу України господарські зобов`язання, а саме майново-господарські зобов`язання, виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, і є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Пунктом 14.1.36. ст. 14 Податкового кодексу України (далі також ПК України) встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 14.1.231 ст.14 ПК України «розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому».

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів та послуг; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Платник податків не має права відносити до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 розділу V Кодексу).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, передбачено, що первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити, як найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2020 року у справі №160/3055/19 викладено правовий висновок, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона спричиняє реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Аналіз наведених вище норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума ПДВ для включення до податкового кредиту, крім того, повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в ЄРПН.

Отже, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.

10.09.2021 між ТзОВ «Карен Торггруп» та ТзОВ «Угринів Еко Ферм» укладено договір №31 про купівлю-продаж сої урожаю 2021 року. За цим Договором обов`язок продавця щодо поставки товару вважається виконаним з моменту надання товару у розпорядження покупця на складі, розташованому у с. Угринів Сокальського району.

10.11.2021 між ТзОВ «Комінвест-АТГ» та ТзОВ «Угринів Еко Ферм» укладено договір №49 про купівлю-продаж сої урожаю 2021 року. За цим Договором обов`язок продавця щодо поставки товару вважається виконаним з моменту надання товару у розпорядження покупця на складі, розташованому у с. Угринів Сокальського району.

Як встановив суд, основним видом діяльності ТзОВ «Угринів Еко Ферм» є розведення свиней (КВЕД 01.46). Відтак, одним з визначальних факторів для здійснення цього виду економічної діяльності є годування тварин, здійснення якого є неможливим без закупівлі продуктів для відгодівлі поголів`я, зокрема, сої. Таким чином, відгодівля тварин, їх ріст і т д., з урахуванням того, що це є основним видом господарської діяльності позивача, призводить до отримання економічного ефекту у вигляді прибутку від провадження такої.

Отже, укладення позивачем господарських договорів з ТзОВ «Карен Торггруп» та ТОВ «Комінвест-АТГ» про купівлю-продаж сої як корму для свиней дозволяє позивачу отримувати економічний ефект у вигляді приросту активів від реалізації продуктів розведення.

Таким чином, ділова мета, як критерій реальності господарських операцій, присутня в господарських операціях позивача з ТзОВ «Карен Торггруп» та ТзОВ «Комінвест- АТГ».

Стосовно висновків відповідача про нереальність господарських операцій позивача з ТзОВ «Карен Торггруп» суд зазначає таке.

Так, відповідач в акті перевірки зазначає, що у представлених до перевірки ТТН зазначено пункт відвантаження, за яким ТзОВ «Карен Торггруп» не задекларовано об`єкти оподаткування, відсутні придбання послуг оренди чи послуг зберігання за вказаною адресою.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору купівлі-продажу бобових культур урожаю 2021 року № 31 від 10.09.2021 (…) обов`язок продавця щодо поставки товару вважається виконаним з моменту надання товару у розпорядження покупця на складі, що розташований в с. Угринів, Сокальського району.

Пунктом 3.1.2. цього ж договору передбачено, що покупець (ТзОВ «Угринів Еко Ферм») забезпечується такими документами щодо товару: видатковою накладною та товаро-транспортною накладною.

Відповідно до п. 11.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженим Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Отже, обов`язок виписування ТТН, а відтак правильність зазначення у ній інформації покладається не на позивача, а на його контрагента, тобто продавця, у цьому разі на ТзОВ «Карен Торггруп».

Таким чином, висновок відповідача про те, що у представлених позивачем до перевірки ТТН зазначено пункт відвантаження, за яким ТзОВ «Карен Торггруп» не задекларовано об`єкти оподаткування, відсутні придбання послуг оренди чи послуг зберігання за вказаною адресою, є безпідставним.

Так відповідач в акті перевірки зазначає, що до перевірки не надано свідоцтва, якісні посвідчення, сертифікати відповідності чи інші документи, які підтверджують виробника та походження товар.

Такі аргументи відповідача є безпідставними, оскільки ненадання позивачем до перевірки означених документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце, відтак не є самостійною підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

Слід також зазначити, що сертифікат відповідності (якості) на товар не є документом бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції, тому відсутність такого сертифікату сама по собі не може свідчити про відсутність господарської операції. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі № 826/9061/17; від 12.03.2021 у справі №200/6316/19-а.

Крім того, у процесі здійснення господарських операцій, ТзОВ «Угринів Еко Ферм» не мало необхідності у запиті відповідних документів, бо належну якість відповідної продукції було підтверджено зразками продукції та лабораторним аналізом, що здійснений платником податків, зокрема: карткою аналізу зерна (соя) на вміст вологи, смітної домішки, олійної домішки, масової частки сирого протеїну від постачальника «Комінвест- АТГ» від 08.11.2021 та карткою аналізу зерна (соя) на вміст вологи, смітної домішки, олійної домішки, масової частки сирого протеїну від постачальника «Карен Торггруп» від 04.10.2021.

Стосовно висновку відповідача про те, що ТзОВ «Карен Торггруп» віднесено до ризикових з 28.12.2021, також що ризиковість встановлена для всіх постачальників у ланцюгу постачання; відсутність придбання ТзОВ «Карен Торггруп» насіння, добрив, ЗЗР тощо упродовж 2020-2021 років, що свідчить про неможливість виготовлення відповідного товару; відсутність джерела походження товару відповідно до ланцюга постачання товару.

Суд вважає такий висновок відповідача безпідставним з огляду на таке.

В основу таких висновків відповідача покладена податкова інформація, здобута з різних джерел.

Податкова інформація, яка є в інформаційно-аналітичних базах щодо контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами має виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 810/3514/17, від 05.08.2021 у справі № 813/5824/15, від 16.09.2020 у справі № 520/4150/19.

Також відповідач, у визначеному законодавством порядку, не надав належних, допустимих та достовірних доказів неможливості виконання контрагентами позивача операцій з придбання товарів. За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне. Аналогічну правову позицію застосовано Верховним Судом у постановах від 17.11.2020 у справі №813/2761/17, від 21.01.2021 у справі №820/4411/16. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів, самостійно не є достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій (постанова Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №380/1083/20). Для висновку про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган мав би провести зустрічні звірки з метою перевірки підставності формування ними даних податкової звітності, а також підтвердження виду, обсягу, характеру операцій та повноти розрахунків (постанова Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 400/988/20). Проте, доказів проведення перевірок та/або зустрічних звірок щодо контрагентів позивача матеріали справи не містять.

Як видно з матеріалів справи, то у них відсутні докази наявності розбіжностей в даних податкового обліку означеного Товариства та його контрагентів.

Крім того, на момент здійснення операцій, що були предметом перевірки та відображені у акті перевірки, ТзОВ «Карен Торггруп» не мало ризикового статусу.

Згідно з актом перевірки ризиковий статус за 8 критерієм присвоєно контрагенту Товариства відповідно до Рішення від 28.12.2021 № 55894.

Водночас суд звертає увагу на те, що господарські операції охоплені перевіркою відбувалися у жовтні 2021 року.

Отже, на момент здійснення господарських операцій у позивача не було підстав для обґрунтованих припущень та/або висновків про можливу недобросовісність ТзОВ «Карен Торггруп».

Суд також застосовує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові КАС ВС від 07 грудня 2023 року у справі № 380/6949/21 про те, що сама лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання не може бути достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

Стосовно висновків відповідача про нереальність господарських операцій позивача з ТзОВ «Комінвест-АТГ» суд зазначає таке.

Так, відповідач в акті перевірки зазначає, що в представлених до перевірки ТТН зазначено пункт відвантаження, за яким ТзОВ «Комінвест-АТГ» не задекларовано об`єкти оподаткування, відсутні придбання послуг оренди чи послуг зберігання за вказаною адресою.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору купівлі-продажу бобових культур урожаю 2021 року № 49 від 10.11.2021 (…) обов`язок продавця щодо поставки товару вважається виконаним з моменту надання товару у розпорядження покупця на складі, що розташований в с. Угринів, Сокальського району.

Пунктом 3.1.2. цього ж договору передбачено, що покупець (ТзОВ «Угринів Еко Ферм») забезпечується такими документами щодо товару: видатковою накладною та товаро-транспортною накладною.

Відповідно до п. 11.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженим Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Отже, обов`язок виписування ТТН, а відтак правильність зазначення у ній інформації покладається не на позивача, а на його контрагента, тобто продавця, у цьому разі на ТзОВ «Комінвест-АТГ».

Таким чином, висновок відповідача про те, що у представлених позивачем до перевірки ТТН зазначено пункт відвантаження, за яким ТзОВ «Комінвест-АТГ» не задекларовано об`єкти оподаткування, відсутні придбання послуг оренди чи послуг зберігання за вказаною адресою, є безпідставним.

Стосовно висновку відповідача, що ТзОВ «Комінвест-АТГ» віднесено до ризикових з 31.12.2023, а також, що ризиковість встановлена для всіх постачальників у ланцюгу постачання; відсутність придбання ТзОВ «Комінвест-АТГ» насіння, добрив, ЗЗР тощо упродовж 2021 року, що свідчить про неможливість виготовлення відповідного товару; відсутність джерела походження товару відповідно до ланцюга постачання товару, то суд вважає його безпідставним з огляду на таке.

В основу таких висновків відповідача покладена податкова інформація, здобута з різних джерел.

Податкова інформація, яка є в інформаційно-аналітичних базах щодо контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами має виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 810/3514/17, від 05.08.2021 у справі № 813/5824/15, від 16.09.2020 у справі № 520/4150/19.

Також відповідач, у визначеному законодавством порядку, не надав належних, допустимих та достовірних доказів неможливості виконання контрагентами позивача операцій з придбання товарів. За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне. Аналогічну правову позицію застосовано Верховним Судом у постановах від 17.11.2020 у справі №813/2761/17, від 21.01.2021 у справі №820/4411/16. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів, самостійно не є достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій (постанова Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №380/1083/20). Для висновку про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган мав би провести зустрічні звірки з метою перевірки підставності формування ними даних податкової звітності, а також підтвердження виду, обсягу, характеру операцій та повноти розрахунків (постанова Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 400/988/20). Проте, доказів проведення перевірок та/або зустрічних звірок щодо контрагентів позивача матеріали справи не містять.

Як видно з матеріалів справи, то у них відсутні докази наявності розбіжностей в даних податкового обліку означеного Товариства та його контрагентів.

Крім того, на момент здійснення операцій, що були предметом перевірки та відображені у акті перевірки, ТзОВ «Комінвест-АТГ» не мало ризикового статусу.

Отже, на момент здійснення господарських операцій у позивача не було підстав для обґрунтованих припущень та/або висновків про можливу недобросовісність ТзОВ «Комінвест-АТГ».

Суд також застосовує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові КАС ВС від 07 грудня 2023 року у справі № 380/6949/21 про те, що сама лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання не може бути достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

Також суд встановив, що реальність здійснення позивачем господарських операцій підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними. На підтвердження розрахунків між позивачем та його контрагентами позивач подав до суду банківську виписку АТ «Райффайзен Банк» та АТ «КРЕДОБАНК».

Стосовно використання у господарській діяльності сої, що була поставлена згідно з Договором купівлі - продажу бобових культур врожаю 2021 № 31 від 10.09.2021 та Договором купівлі - продажу бобових культур врожаю 2021 року № 49 від 10.11.2021 підтверджується: Оборотно-сальдовими відомостями, що підтверджує надходження відповідних ТМЦ у власність ТзОВ Угринів Еко Ферм:

оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 208 за жовтень 2021 року (ТзОВ «Карен Торггруп»);

оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 208 за листопад 2021 року (ТзОВ «Комінвест-АТГ»).

За таких обставин, вказані в акті перевірки висновки стосовно нереальності господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Карен Торггруп» та ТзОВ «Комінвест-АТГ» та їх наслідків в оподаткуванні не підтвердилися під час судового розгляду, оскільки спростовуються сукупністю первинних документів, наданих позивачем в ході перевірки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не довів правомірності прийнятого рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до ст. 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача, з його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Угринів Еко Ферм» (місце знаходження: 80012, Львівська область, Червоноградський район, с. Угринів, вул. Центральна, буд. 66, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 15.05.2024 №21521/13-01-07-04 та №21518/13-01-07-04.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090), з його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Угринів Еко Ферм» (місце знаходження: 80012, Львівська область, Червоноградський район, с. Угринів, вул. Центральна, буд. 66, ) сплаченого 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят)грн 00коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03.12.2024.

Суддя Лунь З.І.