Справа № 580/8760/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року справа № 580/8760/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому, просить:

- бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування після поранення, за періоди з 18.01.2024 по 05.02.2024 включно; з 06.02.2024 по 06.03.2024 включно; з 09.04.2024 по 02.05.2024 включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 18.01.2024 по 05.02.2024 включно; з 06.02.2024 по 06.03.2024 включно; з 09.04.2024 по 02.05.2024 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що у зв`язку з отриманням бойового поранення позивач проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, відтак у зв`язку з проходженням військової служби в статусі військовослужбовця ЗСУ в період дії воєнного стану, отриманням бойового поранення, набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100000 грн відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустках за станом здоров`я на підставі постанови (висновку) ВЛК внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини загалом за періоди з 18.01.2024 по 05.02.2024 включно; з 06.02.2024 по 06.03.2024 включно; з 09.04.2024 по 02.05.2024 включно.

Разом з тим, як зазначає представник позивача, останньому не в повному обсязі здійснено виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, а саме: позивачу не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100000 грн, в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках за постановою (висновком) ВЛК внаслідок тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за спірні періоди.

Ухвалою від 23.09.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.10.2024 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що позивачу може бути нарахована додаткова винагорода з розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні, а саме: 18.01.2024 - 05.02.2024; 16.04.2024 - 02.05.2024. Оскільки, поранення позивача, отримане 18.01.2024, військово-лікарською комісією класифіковане як травма легкого ступеню, позивач не має підстав для отримання додаткової винагороди із розрахунку 100000 гривень на місяць за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення. Вказав, що на момент видання наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за січень, лютий, квітень, травень 2024 року документи, які б підтверджували періоди стаціонарного лікування позивача у відповідних місяцях, були відсутні в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 . Оскільки позивач не звертався із рапортом щодо виплати додаткової винагороди за спірні періоди, вважає права позивача не порушеними, а вимоги необґрунтованими.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.

Суд встановив, що ОСОБА_1 із 08.09.2022 по даний час проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_4 .

18.01.2024 Телевний ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини отримав множинні вогнепальні поранення, що підтверджується первинною медичною документацією (форма 100).

Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 про обставини травми від 08.03.2024 № 2433 ОСОБА_1 18.01.2024 отримав травму: ВП, Множинні ВОСП параорбітальної ділянки голови справа. Множинні ВОСП верхніх кінцівок. Множинні ВОСП грудної клітки. Множинні ВОСП правої сідниці. ЗЧМТ. СГМ. Поранення сталося під час бойових дій (спричинене діями противника), отримане під час виконання бойового завдання внаслідок підриву гранати та стрілецького бою з противником, одержане під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби, участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації на території Донецької області, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Не перебував в стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння. Перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, захисний шолом).

У зв`язку із отриманим пораненням, ОСОБА_1 у періоди із:

- 18.01.2024 по 05.02.2024 - перебував на стаціонарному лікуванні (згідно виписок № 958, № 681/8, № 1191);

- з 06.02.2024 по 06.03.2024 включно - перебував у відпустці для лікування після поранення строком 30 календарних днів (відповідно до довідки ВЛК від 05.02.2024 № 1999/281);

- з 09.04.2024 перебував на реабілітаційному лікуванні після поранення строком 14 календарних днів (відповідно до довідки ВЛК від 09.04.2024 № 3326);

- з 16.04.2024 по 02.05.2024- перебував на стаціонарному лікуванні (згідно виписки № 1278).

Згідно вищевказаних виписок з медичної карти стаціонарного хворого та довідок ВЛК лікування позивача та надані відпустки для лікування у вищевказані періоди зумовлені отримання ним вогнепальних поранень, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування після поранення за спірні періоди позивач вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок № 260), відповідно до п. 2 якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновку про те, що військовослужбовці Збройних Сил України за рахунок коштів державного бюджету отримують грошове забезпечення, яке складається із основних виплат, додаткових та одноразових виплат. При цьому, розмір грошового забезпечення встановлюється Кабінетом Міністрів України, а Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в пункті 1 якої (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, зокрема, Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно абз. 4 п. 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода, у розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям Збройних Сил, які у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за постановою ВЛК.

Як встановив вище суд, 18.01.2024 ОСОБА_1 під час захисту Батьківщини отримав множинні вогнепальні поранення, що підтверджується первинною медичною документацією (форма 100). Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 про обставини травми від 08.03.2024 № 2433 ОСОБА_1 18.01.2024 отримав травму: ВП, Множинні ВОСП параорбітальної ділянки голови справа. Множинні ВОСП верхніх кінцівок. Множинні ВОСП грудної клітки. Множинні ВОСП правої сідниці. ЗЧМТ. СГМ. Поранення сталося під час бойових дій (спричинене діями противника), отримане під час виконання бойового завдання внаслідок підриву гранати та стрілецького бою з противником, одержане під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби, участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації на території Донецької області, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Не перебував в стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння. Перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, захисний шолом).

У зв`язку із отриманим пораненням, ОСОБА_1 у періоди із:

- 18.01.2024 по 05.02.2024 - перебував на стаціонарному лікуванні (згідно виписок № 958, № 681/8, № 1191);

- з 06.02.2024 по 06.03.2024 включно - перебував у відпустці для лікування після поранення строком 30 календарних днів (відповідно до довідки ВЛК від 05.02.2024 № 1999/281);

- з 09.04.2024 перебував на реабілітаційному лікуванні після поранення строком 14 календарних днів (відповідно до довідки ВЛК від 09.04.2024 № 3326);

- з 16.04.2024 по 02.05.2024- перебував на стаціонарному лікуванні (згідно виписки № 1278).

Згідно вищевказаних виписок з медичної карти стаціонарного хворого та довідок ВЛК вбачається, що лікування позивача та надані відпустки для лікування у вищевказані періоди зумовлені отримання ним вогнепальних поранень, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Аналіз діагнозів позивача, відображених у формі 100 та обставинами травми, відображеними у довідці про обставини травми у своєму зіставленні із діагнозами, зазначеними у виписках із медичної карти позивача вказують на те, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні у періоди з 18.01.2024 по 05.02.2024, 16.04.2024 по 02.05.2024, зумовлене отриманою ним травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, у зв`язку із чим, на переконання суду, за вказаний період позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

Суд встановив, що відповідач не заперечує обставини не здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за вказані періоди. У матеріалах справи відсутні жодні докази прийняття відповідачем наказів про виплату позивачу додаткової винагороди за періоди з 18.01.2024 по 05.02.2024, 16.04.2024 по 02.05.2024.

Натомість відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що на момент видання наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за січень, лютий, квітень, травень 2024 року документи, які б підтверджували періоди стаціонарного лікування позивача у відповідних місяцях, були відсутні в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , а позивач не звертався із рапортом щодо виплати додаткової винагороди за спірні періоди.

Надаючи оцінку вказаним посиланням суд зазначає, що відповідно до статі 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в особливий період медичні та інші документи направляються у електронному вигляді до військової частини закладом охорони здоров`я або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. У разі неможливості направлення таких документів у електронному вигляді обов`язок по направленню документів у паперовому вигляді покладається на заклад охорони здоров`я або територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Порядок направлення медичних та інших документів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, обов`язок із направлення медичних документів до військової частини покладається на заклад охорони здоров`я, а не на військовослужбовця. У свою чергу норми Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на які посилається відповідач не містять приписів, що зобов`язують військовослужбовця звертатись із рапортом за місцем служби щодо нарахування та виплати спірної додаткової винагороди. За вказаних обставин, вищезазначені доводи відповідача суд вважає необґрунтованими.

Підсумовуючи наведене, враховуючи не прийняття відповідачем наказу про нарахування позивачеві щомісячної додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 18.01.2024 по 05.02.2024, 16.04.2024 по 02.05.2024 включно, суд доходить висновку, що відповідач у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 18.01.2024 по 05.02.2024, 16.04.2024 по 02.05.2024 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо періоду перебування у відпустці для лікування після поранення строком 30 календарних днів суд зазначає, що приписи абз. 4 п. 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 пов`язують право на отримання спірної додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень із обставиною перебування військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення за постановою ВЛК. Суд врахував, що відповідно до довідки ВЛК від 05.02.2024 № 1999/281, отримана позивачем травма класифікована ВЛК як травма легкого ступеню, у зв`язку із чим суд констатує відсутність однієї із обов`язкових умов для отримання позивачем спірної додаткової винагороди за період з 06.02.2024 по 06.03.2024 та як наслідок про необхідність відмови у задоволенні вимог у цій частині. Із вказаних підстав суд також вважає необґрунтованими позовні вимоги за період перебування позивача на реабілітаційному лікуванні строком 14 календарних днів, оскільки відповідно до довідки ВЛК від 09.04.2024 № 3320 отримана позивачем травма класифікована ВЛК як травма легкого ступеню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 18.01.2024 по 05.02.2024, 16.04.2024 по 02.05.2024 включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 18.01.2024 по 05.02.2024, з 16.04.2024 по 02.05.2024 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 02.12.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК