Справа № 280/7511/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 грудня 2024 року Справа № 280/7511/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» (69000, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 19, ) представник Трептишна Катерина Олександрівна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рівненської митниці (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Соборна, буд.104, ) про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару,

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» (далі позивач) до Рівненської митниці (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару №UA204000/2024/000023/2 від 13.03.2024;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» судові витрати по даній справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.09.2023 позивачем (Покупець) з компанією JIANGSU CHANGFA AGRICULTURAL EQUIPMENT CO. LTD., CHINA (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № WFA/1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту. В подальшому, компанією Продавцем, відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікацій: №2023-1 від 08.09.2023 та №2023-1-z від 29.09.2023, рахунку-фактури №WFA2023-1В від 01.12.2023 було здійснено поставку товарів (ґрунтофрези та устаткування до них). Товарна партія поставлялась на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010.З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів їх було задекларовано товариством до митного поста Рівненської митниці за електронною митною декларацією (ЕМД) №24UA46U9 від 11.03.2024. Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ. Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів. Позивачем надано наявні додаткові документи. За результатами наданих позивачем документів відповідачем прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару (товарів №1 та №2). Позивач вважає, що зазначене вище Рішення про коригування митної вартості товару є протиправними та підлягають скасуванню і просить суд задовольнити позовну заяву.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

27 серпня 2024 року до суду надійшов відзив Рівненської митниці на позовну заяву. Митниця не згодна з доводами позивача та заперечує проти вимог адміністративного позову та зазначає, що за митною декларацією №24UA46U9 декларантом, заявлено до митного оформлення товари «ґрунтофрези», «вали карданні», «зубчасті колеса». Митна вартість товарів визначена декларантом за основним методом на підставі положень статті 58 МКУ. При проведенні у відповідності до положень статті 54 МКУ контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості. З метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи. Також, декларанту надано консультацію стосовно рівня вартості товарів, яким володіє митниця, та який можливо застосувати до імпортованих товарів. Декларантом 13.03.2024 на вимогу митного органу надано додаткові документи. Внаслідок вищевикладеного, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 13.03.2024 №UA204000/2024/000023/2. На підставі викладеного відповідач просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.08.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника митниці про розгляд в порядку загального позовного провадження.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Артоуз О.О. з 14 жовтня по 29 листопада 2024 року у навчальній відпустці розгляд справи здійснюється у перший робочий день після виходу судді із відпустки.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» () (далі - ТОВ «Мототехімпорт») зареєстроване як юридична особа 07.11.2022.

Відповідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює наступні види економічної діяльності за КВЕД: 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням (основний); 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.40 Торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.11 Рекламні агентства.

Місцезнаходження суб`єкта господарювання відповідно до документів про державну реєстрацію: Україна, 69000, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 19.

01 вересня 2023 року між Компанією WEIFANG AISIWO MACHINERY CO. LTD., CHINA (Китай) (Продавець) та ТОВ «Мототехімпорт» (покупець) укладено контракт № WFA/1 (далі Контракт).

Згідно п.1.1 Контракту продавець продає, а покупець купує товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною Контракту.

Поставка товару здійснюється партіями і фіксується в специфікаціях (додатках) до даного Контракту. Допускається поставка товару декількома партіями за однією специфікацією. (п. 2.1 Контракту).

Товар, що поставляється повинен відповідати кількості, зазначеній у специфікаціях (додатках) до цього Контракту або у Інвойсі, у разі поставки товару декількома партіями за однією специфікацією. Товар вважається переданим продавцем та прийнятим покупцем за вагою згідно вазі, зазначеній в товарно-транспортній накладній (CMR, або залізничній накладній або коносаменті). (п. 2.2 Контракту).

Розділ 3 Контракту визначає умови поставки товару.

Так, згідно п. 3.1 поставки здійснюються на умовах згідно правил Інкотермс за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для Сторін у рамках цього Контракту. Конкретні умови поставки партії товару зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту. Сторони мають право після підписання Специфікації змінити умови поставки, зазначені в ній, шляхом підписання додаткової угоди.

У разі використання правил Інкотермс FОВ (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FОВ (FОВ рrісе) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

У разі використання правил Інкотермс СFR (вартість та фрахт-порт призначення) продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт, укласти договір фрахту та доставити вантаж у порт призначення. Ціна СFR (СFR рrісе) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки (фрахту) до порту призначення, без розвантаження в порту.

Поставка здійснюється морським транспортом 20 або 40 футовим контейнером.

Згідно розділу 4 Контракту ціна на товар визначається Покупцем і Продавцем шляхом переговорів і вказується в Специфікаціях (Додатках) до цього Контракту. За домовленістю сторін, у разі несвоєчасної оплати товару, ціна товару може змінюватись після здійснення поставки. Зміна ціни оформлюється додатковою угодою після чого продавець повинен надати покупцю коригуючу специфікацію та інвойс.

У ціну Товару включена вартість упаковки і маркування.

Загальна сума Контракту - 4 500 000 USD (чотири мільйони п`ятсот тисяч доларів США).

Положеннями п. 10.5 Контракту визначено, що даний Контракт набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2023, але в будь якому випадку до виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань і завершення розрахунків. Його дія продовжується на наступний рік, якщо ні одна з Сторін письмово не заявить іншій Стороні про його скасування не менш ніж за 3 (три) місяці до закінчення дії Контракту.

Специфікацією (додатком) № 2023-1 від 08.09.2023 до Контракту передбачено поставку грунтофрез у кількості 753 шт на суму 241 836,00 доларів США. Строк поставки: січень-лютий 2024 року. Умови поставки FOB Циндао, Китай. Умови оплати: попередня оплата в розмірі 100%.

Специфікацією (додатком) № 2023-1-Z від 29.09.2023 до Контракту передбачено поставку: карданних валів 6*8 у кількості 10 шт, комплектів конічних шестерень 3 шт, карданних валів 6*6 25 шт., шестерень проміжних верхніх 10 шт. на загальну суму 764,75 доларів США. Строк поставки: січень - березень 2024 року. Умови поставки FOB Циндао, Китай. Умови оплати: оплата товару протягом 90 днів з моменту фактичної поставки товару.

З метою здійснення митного оформлення товару, позивачем було подано митну декларацію ЕМД №24UA46U9 від 11.03.2024.

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ № 24UA46U9, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товари: «Машини сільськогосподарські для підготовки або оброблення ґрунту (в розібраному стані для зручності транспортування). 1. Грунтофрези, ґрунту, знищення бур`янів, подрібнення застосовуються для інтенсивної обробки рослинних залишків, перемішування шарів грунту, закладення добрив і вирівнювання поверхні поля: Грунтофреза ФН-1,1 - 21шт, Грунтофреза ФН-1,25 - 20шт., Грунтофреза ФН-1,4Л - 22шт., Грунтофреза ФН-1,4 - 199шт., Грунтофреза ФН-1,5 - 39шт., Грунтофреза ФН-1,5M - 14шт., Грунтофреза ФН-1,5У - 18шт., Грунтофреза ФН-1,6 - 47шт., Грунтофреза ФН-1,6У - 10шт. Грунтофреза ФН-1,8 - 6шт., Грунтофреза ФН-2,0 - 5шт., Грунтофреза ФН-2,2 - 11шт., Грунтофреза ФН-2,4 - 5шт. У частково розібраному стані, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування. Виробник: WEIFANG AISIWO MACHINERY CO., LTD. 2. Вали карданні (з`єднані шарнірами), призначені для передачі крутного моменту у вузлах сільськогосподарської техніки: Вал карданний 6x8 (34х37 мм.), L=(650-690)xL=460 Ґрунтофреза 1GQN-150...160 - 10шт. 1GQN-125...160 - 25шт. L=(680-720)xL=480 Ґрунтофреза - Вал карданний 6х6 (34х34 мм.) Виробник: WEIFANG AISIWO MACHINERY CO. 3. Зубчасті колеса, ланцюгові зірочки та інші елементи передач, представлені окремо. Для ремонту і технічного обслуговування сільськогосподарської техніки, не військового призначення: Комплект конічних шестерень (Z-26хф135,8шлхф(32-38)(L-232,18шлхф100, 8шлхф32) 1GQN-125/140 3 шт, Шестерня проміжна верхня Z26xD140,d80 1GQN125/140 - 3шт. - 10шт.».

До даної митної декларації уповноваженою особою позивача до митного оформлення було надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр.44 митної декларації, а саме: Декларація митної вартості; Зовнішньоекономічний контракт №WFA/1 від 01.09.2023; Додатки (специфікації) до нього: №2023-1 від 08.09.2023 та №2023-1-z від 29.09.2023; Рахунок - фактура №WFA2023-1В від 01.12.2023; Пакувальний лист від 01.12.2023; Платіжна інструкція №561 від 26.12.2023; Сертифікат країни походження товару №С24МА3QDNPD50001 від 26.01.2024; технічні характеристики виробника товару від 01.12.2023; лист продавця щодо помилки в інвойсі від 04.03.2024; Договір комісії №1503-1 від 15.03.2023; доручення №1908С від 19.08.2023 до Договору комісії.

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємство надало митниці: Договір ТЕО №84 від 04.01.2023; Заявка на ТЕО №52 від 01.12.2023; Коносамент №SZSE23112207 від 10.12.2023; Рахунок №2024/PF/027 від 29.02.2024; Довідка про транспортні витрати №2902/1Т від 29.02.2024; накладна №05361 від 29.02.2024.

Під час здійснення митного контролю за МД № 24UA46U9 11.03.2024 митним органом встановлено наступне:

у пункті 11.2 контракту від 01.09.2023 № WFA/1 (далі - Контракт), код ЄДРПОУ покупця ТОВ «Мототехімпорт» - 42634661 не кореспондується з відомостями, що заявлені у ДМВ, МД та платіжній інструкції в іноземній валюті від 26.12.2023 № 561, де вказано 44830259;

у платіжній інструкції в іноземній валюті від 26.12.2023 № 561 зазначено реквізити специфікації від 01.12.2023 №2023-2, що до митного оформлення не надана;

у графі 31 МД зазначено, що оцінювані товари №1-3 переміщуються у коробках з фанери, в каркасах та ін., але у Контракті не зазначається, що вартість упаковки, або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням входить у ціну товарів. Це свідчить про не включення вартості упаковки, або пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням при розрахунку митної вартості товарів, що є порушенням ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України;

вартість партії товарів, що зазначена у інвойсі від 01.12.2023 №WFA2023-1B -136664,50 дол. США не кореспондується з фактурною вартістю, що заявлена за МД -136664,75 дол. США;

згідно коносаменту від 10.12.2023 № SZSE23112207 порт призначення Гданськ (Польща), згідно накладної УМВС від 29.02.2024 № 05361 місце відправлення оцінюваних товарів Славков (Польща). Таким чином до митного оформлення не надано транспортних (перевізних) документів за маршрутом Гданськ (Польща) Славков (Польща);

у графі 23 накладної УМВС від 29.02.2024 № 05361 зазначено 4 документа MRN, які до митного оформлення не надано;

відомості щодо маршруту перевезення, що зазначені у рахунку від 29.02.2024 № 2024/PF/027: Циндао (Китай) Клевань (Україна) не кореспондується з відомостями, що зазначені у заявці від 01.12.2023 №52: Циндао (Китай) Тернопіль (Україна). Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості.

Також, позивачу запропоновано надати: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5) банківські платіжні документи, що можливо пов`язати з оцінюваною партією товарів; 6) транспортні (перевізні) документи за маршрутом Гданськ (Польща) Славков (Польща); 7) специфікацію від 01.12.2023 №2023-2; 8) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме: щодо вартості пакування або вартості пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням; 9) 4 документа MRN, що зазначені у графі 23 накладної УМВС від 29.02.2024 №05361.

Окрім того в рамках проведення консультації 11.03.2024 митницею повідомлено позивача про те, що митна вартість імпортованих товарів № 1, 2 не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом, у зв`язку з наявністю розбіжностей та неточностей у поданих до митного оформлення документах. Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості товарів, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями: Товар №1: МД від 10.02.2024 № 24UA79U8 2,22 дол. США/кг (товар за МД від 10.02.2024 № 24UA79U8: Грунтофрези; код УКТЗЕД: ; країна походження Китай; вага 22950 кг); Товар №2: МД від 27.01.2024 № 24UA07U8 2,30 дол. США/кг (товар за МД від 27.01.2024 № 24UA07U8: Вали карданні: ; країна походження Китай; вага 3817 кг).

Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці листом №130324/2 від 13.03.2024, окрім наданих раніше до оформлення ЕМД документів, додатково було надано: комерційну пропозицію від 01.09.2023, прайс лист від 01.09.2023, виписку з банківського рахунку товариства за грудень 2023 року, чотири польські митні транзитні декларації, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2024/000023/2 від 13.03.2024, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих Товарів №1 та №2 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями ст. 64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Рішення № UA204000/2024/000023/2 обґрунтовано, зокрема тим, що Митна вартість імпортованих товарів №1,2 не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VІІ ГАТТ/СОТ від 1994; 2) подані до митного оформлення документи та додатково на вимогу митниці є неповними та містять розбіжності: у пункті 11.2 контракту від 01.09.2023 № WFA/1 (далі - Контракт), код ЄДРПОУ покупця ТОВ «Мототехімпорт» - 42634661 не кореспондується з відомостями, що заявлені у ДМВ, МД та платіжній інструкції в іноземній валюті від 26.12.2023 № 561, де вказано 44830259; у платіжній інструкції в іноземній валюті від 26.12.2023 № 561 зазначено реквізити специфікації від 01.12.2023 №2023-2, що до митного оформлення не надана; у графі 31 МД зазначено, що оцінювані товари переміщуються у коробках з фанери, в каркасах та ін., але у Контракті не зазначається, що вартість упаковки, або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням входить у ціну товарів. Це свідчить про не включення вартості упаковки, або пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням при розрахунку митної вартості товарів, що є недотриманням частини 10 статті 58 Митного кодексу України; до митного оформлення надано два інвойси від 01.12.2023 №WFA2023-1B з однаковими реквізитами, але з різними відомостями щодо фактурної вартості товарів; згідно коносаменту від 10.12.2023 № SZSE23112207 порт призначення Гданськ (Польща), згідно накладної УМВС від 29.02.2024 № 05361 місце відправлення оцінюваних товарів Славков (Польща). Таким чином до митного оформлення не надано транспортних (перевізних) документів за маршрутом Гданськ (Польща) Славков (Польща); відомості щодо маршруту перевезення, що зазначені у рахунку від 29.02.2024 № 2024/PF/027: Циндао (Китай) Клевань (Україна) не кореспондується з відомостями, що зазначені у заявці від 01.12.2023 №52: Циндао (Китай) Тернопіль (Україна); додатково надана комерційна пропозиція від 01.09.2023 стосується лише окремих оцінюваних товарів та не містить цінових характеристик товарів №2,3; у додатково наданому супровідному документі Т1 24PL322080NS6FUC98 відомості щодо відправника та отримувача не кореспондуються з відомостями, що заявлені до митного оформлення за МД; додатково наданий прайс лист від 01.09.2023 б/н стосується лише окремих оцінюваних товарів та не містить цінових характеристик товарів №2,3.

Водночас зазначено, що Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про вартість товарів 1 та 2, митне оформлення яких здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом: Товар №1: МД від 10.02.2024 № 24UA79U8 2,22 дол. США/кг (товар за МД від 10.02.2024 № 24UA79U8: Грунтофрези; код УКТЗЕД: ; країна походження Китай; вага 22950 кг); Товар №2: МД від 27.01.2024 № 24UA07U8 2,30 дол. США/кг (товар за МД від 27.01.2024 № 24UA07U8: Вали карданні: ; країна походження Китай; вага 3817 кг).

Позивач не згоден з прийнятим відповідачем рішенням, але з метою випуску товару у вільний обіг оформив нову електронну митну декларацію №24UA101U2 від 14.03.2024. Загальна різниця митних платежів (ввізного мита та ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею склала 412 948,47 грн.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами справи обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша ст. 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1- 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 1-2 ст. 54 МК України).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч. 3 ст. 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом - за ціною договору (контракту).

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товару може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація сама аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України - декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи, в тому числі додатково надані, містять розбіжності і неточності.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивачем подано разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (контракт; банківські платіжні документи, що стосуються придбаного товару; документи, що підтверджують вартість послуг з транспортування товару до митного кордону України тощо).

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч. 4 ст. 58 МК України).

У розумінні ч. 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

На переконання суду, подані декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документи є достатніми для підтвердження усіх складових митної вартості за першим (основним) методом.

Так, декларантом на підтвердження митної вартості товару до МД № 24UA46U9 надано, зокрема, Зовнішньоекономічний контракт №WFA/1 від 01.09.2023; Додатки (специфікації) до нього: №2023-1 від 08.09.2023 та №2023-1-z від 29.09.2023; Рахунок - фактура №WFA2023-1В від 01.12.2023; Пакувальний лист від 01.12.2023; Платіжна інструкція №561 від 26.12.2023; Сертифікат країни походження товару №С24МА3QDNPD50001 від 26.01.2024; технічні характеристики виробника товару від 01.12.2023; лист продавця щодо помилки в інвойсі від 04.03.2024; Договір комісії №1503-1 від 15.03.2023; доручення №1908С від 19.08.2023 до Договору комісії. Також, під час консультацій з митним органом додатково було додано: комерційну пропозицію від 01.09.2023, прайс лист від 01.09.2023, виписку з банківського рахунку товариства за грудень 2023 року, чотири польські митні транзитні декларації.

Згідно правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019 у справі № 815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Поряд з цим, відповідно до норм ст.ст. 51-58 МК України самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Отже, під час заявлення товару до митного оформлення за митною декларацією № 24UA46U9 позивач надав всі вищевказані вичерпні документи, відповідно до вимог ч. 1 - 2 ст. 53 МК України, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, а тому у спірних правовідносинах сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Відносно доводів відповідача з приводу того, що у пункті 11.2 контракту від 01.09.2023 № WFA/1 (далі - Контракт), код ЄДРПОУ покупця ТОВ «Мототехімпорт» - 42634661 не кореспондується з відомостями, що заявлені у ДМВ, МД та платіжній інструкції в іноземній валюті від 26.12.2023 № 561, де вказано 44830259 судом встановлено, що позивачем у поясненнях від 13.03.2024 № 130324/2 повідомлено митному органу, що зазначене є лише технічною помилкою.

На думку суду на користь доводів позивача свідчить, також, та обставина, що в п. 11.2. Контракту в реквізитах ТОВ «Мототехімпорт», викладених англійською код ЄДРПОУ покупця вказано саме «44830259».

Окрім того, суд зауважує, що ані оскаржуване рішення, ані матеріали справи не містять обґрунтування відповідача з приводу того, як саме наведене «порушення» впливає на правильність визначення вартості товару, що імпортується.

Щодо посилань відповідача на те, що у платіжній інструкції в іноземній валюті від 26.12.2023 № 561 зазначено реквізити специфікації від 01.12.2023 №2023-2, яка до митного оформлення не надана, судом встановлено таке.

Так, митному органу разом з ЕМД декларантом було надано специфікацію №2023-1 від 08.09.2023 (100% передоплата) (241 836,00) та №2023-1-z від 29.09.2023 (оплата протягом 90 днів з моменту фактичної поставки товару) та банківську платіжну інструкцію від 26.12.2023 № 561 з відмітками банку про оплату на суму 274 647,00 доларів США.

В графі призначення платежу банківської платіжної інструкції від 26.12.2023 № 561 міститься посилання на контракт WFA/1 від 01.09.2023 та специфікації №2023-1 від 08.09.2023 і 2023-2 від 01.12.2023.

Отже, надана товариством платіжна інструкція №561 від 26.12.2023 підтверджує здійснення повної оплати за товари згідно Специфікації № 2023-1 від 08.09.2023.

Суд зауважує, що здійснення оплати однією платіжною інструкцією одночасно за двома чи більше рахунками не заборонене діючим валютним законодавством України.

З приводу аргументів відповідача про те, що у графі 31 МД зазначено, що оцінювані товари №1-3 переміщуються у коробках з фанери, в каркасах та ін., але у Контракті не зазначається, що вартість упаковки, або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням входить у ціну товарів, а це свідчить про не включення вартості упаковки, або пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням при розрахунку митної вартості товарів, що є порушенням ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, судом встановлено таке.

Так, п. 4.2. Контракту прямо передбачено, що у ціну Товару включена вартість упаковки і маркування.

Тобто, доводи митниці з цього приводу не знаходять свого підтвердження матеріалами справи.

Щодо того, що вартість партії товарів, що зазначена у інвойсі від 01.12.2023 №WFA2023-1B - 136664,50 дол. США не кореспондується з фактурною вартістю, що заявлена за МД - 136664,75 дол. США судом встановлено, що позивачем до митної декларації було додано лист продавця від 04.03.2024 про допущення відповідної технічної помилки в інвойсі від 01.12.2023 №WFA2023-1B.

При цьому, відповідачем не надано ані позивачу, ані суду обґрунтованих підстав не врахування або відхилення вказаного листа Компанії WEIFANG AISIWO MACHINERY CO. LTD від 04.03.2024 під час митного оформлення товару.

Відносно того, що згідно коносаменту від 10.12.2023 № SZSE23112207 порт призначення Гданськ (Польща), згідно накладної УМВС від 29.02.2024 № 05361 місце відправлення оцінюваних товарів Славков (Польща), відповідно, до митного оформлення не надано транспортних (перевізних) документів за маршрутом Гданськ (Польща) Славков (Польща), судом встановлено наступне.

Так, на підтвердження вapтocтi послуг з перевезення вантажу митницi наданi документи, зокрема: договір транспортно-експедиційного обслуговування №84 від 04.01.2023; заявка на перевезення №52 від 01.12.2023; коносамент №SZSE23112207 від 10.12.2023, залізнична накладна №05361; транзитні декларації від 01.02.2024 Т1 MRN 24PL322080NS6FUC98, Т1 MRN 24PL322080NS6FTQ90, Т1 MRN 24PL322080NS6FU0P7, Т1 MRN 24PL322080NS6FUDK5; рахунок на оплату транспортних витрат №2024/PF/027 від 29.02.2024; довідка про транспортні витрати за договором від 29.02.2024.

Надані транспортні документи та документи, що підтверджують вартість витрат містять всю необхідну інформацію щодо числових показників понесених товариством витрат по всьому маршруту транспортування вантажу, а саме:

вартість ТЕО за межами кордону України - 120,00 доларів США;

вартість фрахту з урахуванням перевалки за маршрутом Циондао, Китай Володимир-Волинський Хрубешув та НРР 9140,00 дол. США;

доставка за маршрутом Володимир-Волинський Хрубешув Клєвань Україна 5580,00 дол. США.

Страхування вантажу не проводилось. Перевалка включена у вартість.

Всього транспортні витрати по всьому маршруту склали 14840,00 доларів США, що відповідає інформації, що міститься в наданих документах.

Судом взято до уваги, що станція ПКП/Славков ЛХС є транзитним пунктом, де відбувається перевантаження контейнерів на інші платформи у зв`язку з різницею в технічних характеристиках рейкової колії Польщі та України.

Відповідно до транзитних декларацій Т1 MRN 24PL322080NS6FUC98, Т1 MRN 24PL322080NS6FTQ90, Т1 MRN 24PL322080NS6FU0P7, Т1 MRN 24PL322080NS6FUDK5, початкова точка відправки - НОМЕР_2 (GDANSK OC "TERMINAL KONTENEROWY").

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 по справі №804/16553/14 дійшов висновку, що у разі, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, зауваження митного органу щодо ненадання документів, що підтверджують транспортні витрати по всьому маршруту, є необґрунтованими та безпідставними.

Суд звертає увагу, що положеннями договору транспортно-експедиційного обслуговування №84 від 04.01.2023, зокрема, визначено, що за цим Договором ТОВ «IMOGATE SOLUTION Sp. z.o.o.» (Експедитор) зобов`язується за плату ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (Клієнта) надати послуги транспортно-експедиційного обслуговування експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів клієнта, в тому числі з організації перевезень різними видами транспорту, перевалки в портах і надання інших узгоджених послуг. (п.1.1).

Експедитор має право вибирати і змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, обирати і змінювати порядок виконання транспортно-експедиційних послуг, діючи в інтересах клієнта (п.п. 2.1.1 Договору).

Згідно платіжної інструкції від 19.04.2024 № 752 позивачем здійснено оплату транспортно-експедиційних послуг.

Отже, при митному оформлення спірної товарної партії, митному органу були надані транспортні (перевізні) документи, якими в повній мірі підтверджується вартість та маршрут перевезення товарів.

З наведених підстав суд, також, відхиляє доводи відповідача про те, що відомості щодо маршруту перевезення, що зазначені у рахунку від 29.02.2024 № 2024/PF/027: Циндао (Китай) Клевань (Україна) не кореспондується з відомостями, що зазначені у заявці від 01.12.2023 №52: Циндао (Китай) Тернопіль (Україна), як такі, що не свідчать про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості.

З приводу того, що у графі 23 накладної УМВС від 29.02.2024 № 05361 зазначено 4 документа MRN, які до митного оформлення не надано, суд зазначає наступне.

Приписами статті 53 Митного кодексу України передбачено документи, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товарів, зокрема у частині 2 цієї статті зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, суд звертає увагу, що відомості, що містять у MRN (Польська транзитна декларація) ніяким чином не впливають на визначення митної вартості товарів.

Окрім того, MRN не містять відомостей про числові значення митної вартості товарів.

Разом з цим, суд зауважує, що декларант не має відношення до заповнення відомостей, що зазначені в Польських транзитних деклараціях.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що наведені відповідачем підстави, жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.

Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час, відповідачем суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано до митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Крім того, враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд звертає увагу, що надані до митного оформлення товару документи не містять ознак підробки, а відповідач не спростував їх достовірність та не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості оцінюваного товару.

Як вказано в постанові Верховного Суду від 28 травня 2019 року в справі №818/6493/13-а однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Не наведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару, передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товару визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 813/5405/15, від 31.01.2020 у справі №804/7761/16 та відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин в даній справі.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слідує, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугували митні декларації Товар №1: МД від 10.02.2024 № 24UA79U8 2,22 дол. США/кг (товар за МД від 10.02.2024 № 24UA79U8: Грунтофрези; код УКТЗЕД: ; країна походження Китай; вага 22950 кг); Товар №2: МД від 27.01.2024 № 24UA07U8 2,30 дол. США/кг (товар за МД від 27.01.2024 № 24UA07U8: Вали карданні: ; країна походження Китай; вага 3817 кг). Проте, в оскарженому рішенні відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації, якими керувався при визначенні митної вартості товару, окрім номеру та дати взятої за основу митної декларації.

Суд зазначає, що покликання відповідача на відомості з інформаційних баз даних контролюючого органу не є належним доказом щодо неправильного визначення позивачем митної вартості товару, зазначеного у митній декларації, оскільки такі відомості мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати перевагу над наданими декларантом первинними документами про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Верховний Суд з цього питання сформував правову позицію, яка викладена у постановах від 21.02.2018 у справі № 820/17417/14, від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17, відповідно до якої рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Отже, суд відхиляє посилання митниці на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, оскільки самі по собі відомості даної системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Під час митного оформлення позивач подав усі визначені статтею 53 МК України документи, перелік яких є вичерпним, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Отже, митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак наявність належних та беззаперечних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Разом з тим, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості, не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, що свідчить про порушення відповідачем вимог частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятих рішень.

За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

На переконання суду, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість товару. Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Зазначене, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого Рівненською митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA204000/2024/000023/2 від 13.03.2024.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 6194,23 грн.

Враховуючи викладене і задоволення позовних вимог, суд доходить висновку, що судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийнято протиправне рішення у сумі 6194,23 грн.

Доказів на підтвердження понесення позивачем інших витрат матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» (69000, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 19, ) представник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рівненської митниці (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Соборна, буд.104, ) про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару №UA204000/2024/000023/2 від 13.03.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6194,23 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02 грудня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз