Справа № 440/12964/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/12964/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій просить:

- скасувати рішення відділу перерахунків пенсії №3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.06.2024 №53;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву від 15.06.2024 про перерахунок пенсії допризначення з урахуванням поданих додаткових документів : довідки №04-01-223 від 29.01.2019, виданої ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит» за період роботи з 01.03.1996 по 31.03.2000; архівної довідки №06-01-288 від 05.02.2019, виданої ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»;

- скасувати рішення управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.10.2024 №53;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 16.10.2024 про перерахунок пенсії з урахуванням періоду трудової діяльності на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою КМУ від 11.03.1994 №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», що надає право додатково зараховувати до страхового стажу по одному року з урахуванням поданих додаткових документів: довідки №04-01-223 від 29.01.2019, виданої ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит» за період роботи з 01.03.1996 по 31.03.2000; архівної довідки №06-01-288 від 05.02.2019, виданої ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»; довідки №06-01-296 від 05.02.2019 про підтвердження трудового стажу 1996-2000 р.р., виданої ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»; довідки №06-01-296 від 05.02.2019 про підтвердження трудового стажу на підземних роботах, виданої ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»; виписки з наказу шахта Прогрес 1474 від 29.12.1994, завіреної печаткою «Відділ кадрів» ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»; виписки з наказу шахта Прогрес 1592 від 24.12.1999, завіреної печаткою «Відділ кадрів» ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит».

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що пенсійний орган безпідставно відмовив позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 року на підставі довідки №04-01-223 від 29.01.2019, виданої ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит» за період роботи з 11.03.1996 по 31.03.2000.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази у відповідачів.

Відповідачі позов не визнали. У наданих до суду відзивах на позов представники відповідачів просили у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та з 01.03.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, що не заперечується сторонами.

15.06.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою щодо проведення допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000.

До заяви позивачем надано довідку №04-01-223 від 29.01.2019, видану ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит», за період роботи з 11.03.1996 по 31.03.2000; архівну довідку №06-01-288 від 05.02.2019, видану ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит».

За результатами розгляду звернення, ГУ ПФУ в Полтавській області рішенням від 24.06.2024 №53 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю правових норм щодо проведення перерахунку. У рішенні зазначено, що довідка про заробітну плату №04-01-223 від 29.01.2019 видана підприємством, розташованим на тимчасово окупованій, непідконтрольній українській владі території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

11.10.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою щодо проведення допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період з 01.09.1992 по 23.03.2000.

До заяви позивачем додано:

- довідку №04-01-223 від 29.01.2019, видану ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит» за період роботи з 01.03.1996 по 31.03.2000;

- архівну довідку №06-01-288 від 05.02.2019, видану ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»;

- довідку №06-01-296 від 05.02.2019 про підтвердження трудового стажу1996-2000 р.р., видану ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»;

- довідку №06-01-296 від 05.02.2019 про підтвердження трудового стажу на підземних роботах, видану ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»;

- виписку з наказу шахта Прогрес 1474 від 29.12.1994, завірену печаткою «Відділ кадрів» ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»;

- виписку з наказу шахта Прогрес 1592 від 24.12.1999, завірену печаткою «Відділ кадрів» ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит».

За принципом екстериторіальності вказану заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.10.2024 №53 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату від 29.01.20149 №04-01-223, яку видано підприємством «Торезантрацит» шахта "Прогрес" Донецької народної республіки з березня 1996 року по березень 2000 року, оскільки довідку видано підприємством, розташованим на тимчасово окупованій, непідконтрольній українській владі території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Вважаючи свої права порушеними такими рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 року на підставі вищевказаних довідок, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Підпунктом 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до Закону України від 02.09.2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон № 345-VI), дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

За приписами ст. 8 до Закону № 345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно із Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року за № 1173, і який був діючим до 26.01.1991 року, розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи» передбачав, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т. д.).

Крім того, Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, що діяв до 11.03.1994 року, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, що діяв до 16.01.2003року, Список №1 затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року, що діяв до 24.06.2016року та Список № 1, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2016 року за №461, містить в собі розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах. Таким чином, професії та посади позивача, за якими він працював, - віднесені до Списку №1.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року № 1451/11731 (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1788-ХІІ, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Наявний трудовий стаж позивача повний робочий день на підземних роботах, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

З довідки про стаж, врахований для визначення права на пенсію судом встановлено, що відповідачем зараховано період роботи з 11.03.1996 року по 31.03.2000 року (04 роки 00 місяців 13 днів) до страхового стажу позивача.

Що стосується доводів відповідачів, викладених у спірних рішеннях та відзивах на позов про те, що довідка, видана на тимчасово окупованій території не може бути взята до уваги, суд виходить з того, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.10.2018 року у справі № 235/2357/17.

Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Оскільки факт роботи позивача з 11.03.1996 по 23.03.2000 в шахті "Прогрес" ДП "Торезантрацид" не може бути підтверджений жодними іншими документами з огляду на тимчасову окупацію Донецької області, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 21.02.2022 у справі №243/4336/17, що врахований судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що довідка про заробітну плату №04-01-223 від 29.01.2019, видана "Шахта Прогрес" Державного підприємства «Торезантрацит» ДНР , за період роботи позивача з 11.03.1996 по 31.03.2000, має бути врахована для перерахунку пенсії.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд, керуючись частиною 2 статті 9 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.06.2024 №53 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.10.2024 №53 та, як наслідок, зобов`язати відповідачів повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 15.06.2024, від 11.10.2024 та прийняти рішення за результатами цього розгляду про перерахунок пенсії позивача з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 року на підставі довідки№04-01-223 від 29.01.2019, виданої "Шахта Прогрес" Державного підприємства «Торезантрацит» ДНР за період роботи з 11.03.1996 по 23.03.2000, з врахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

При цьому, надаючи оцінку вимозі позивача зобов`язати відповідачів повторно розглянути заяви ОСОБА_1 з урахуванням архівної довідки №06-01-288 від 05.02.2019, виданої ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»; довідки №06-01-296 від 05.02.2019 про підтвердження трудового стажу 1996-2000 р.р., виданої ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»; довідки №06-01-296 від 05.02.2019 про підтвердження трудового стажу на підземних роботах, виданої ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»; виписки з наказу шахта Прогрес 1474 від 29.12.1994, завіреної печаткою «Відділ кадрів» ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит»; виписки з наказу шахта Прогрес 1592 від 24.12.1999, завіреної печаткою «Відділ кадрів» ДНР Міністерство вугілля та енергетики Відокремлений підрозділ «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит», суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведеної норми слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

При цьому суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому. З огляду на це, суд дійшов висновку про відмову у позові в частині вказаних позовних вимог, як передчасних.

Як наслідок, позов належить задовольнити частково.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1937,92 грн, що підтверджується квитанцією від 31.10.2024.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Полтавській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн, та з ГУПФ України в Одеській області витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачами до позовної заяви не надано доказів понесення витрат на правову допомогу, таким чином, підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34,м. Полтава,Полтавська область,36000) , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83,м. Одеса,Одеська область,65012) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.06.2024 №53.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2024 про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 на підставі довідки №04-01-223 від 29.01.2019, виданої "Шахта Прогрес" Державного підприємства «Торезантрацит» ДНР за період роботи з 11.03.1996 по 23.03.2000, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні суду.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.10.2024 №53.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.10.2024 про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 на підставі довідки №04-01-223 від 29.01.2019, виданої "Шахта Прогрес" Державного підприємства «Торезантрацит» ДНР за період роботи з 11.03.1996 по 23.03.2000, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва