Справа № 389/3914/24
Суддя: Український В. В.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження №2-а/389/43/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі:

головуючого судді -Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання - Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Кіровоградській області Сімперовича Олександра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по праві про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3326289 від 23.10.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн, закрити провадження по адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, стягнути на його користь понесені витрати на сплату судового збору в сумі 606,60 грн.

Вимоги обґрунтував тим, що поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Кіровоградській області Сімперовичем О.С. 23.10.2024 винесено постанову ЕНА №3326289 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення в розмірі 340,00 грн. Із вказаною постановою не погодився. Вказав, що 23.10.2024 о 14:50 годині, у зв`язку з технічною несправністю, був вимушений зупинити свій транспортний засіб «ЗАЗ SENS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автошляху по АДРЕСА_1 . після чого до нього підійшов поліцейський взводу №2 роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , не роз`яснив йому права та повідомив, що він нібито здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», проігнорував його пояснення про технічну несправність автомобіля, не розібрався в ситуації та на місці склав щодо нього оскаржувану постанову і наклав адміністративне стягнення у виді штрафу 340,00 грн. Незважаючи на його прохання подивитись і надати йому відео, поліцейський відмовив, про здійснення відеозапису йому не повідомляв, тож він вважає, що такого відео не існувало на момент складення постанови і спілкування з ним також не здійснювалось.

Відповідач по справі - Департамент патрульної поліції - надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказав, що позов не підлягає задоволенню. Заперечення проти позову обґрунтував тим, що постанова ЕНА №3326289 від 23.10.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення в розмірі 340,00 грн. обґрунтованою і відповідає нормам чинного законодавства. Позивачем допущено порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», за що останній правомірно, у встановленому законом порядку, притягнутий до адміністративної відповідальності, на підтвердження чого надано відеозапис з нагрудного (портативного) відео реєстратору Motorola VB400 №472142, який здійснено у відповідності до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 та ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» від 0207.2015 №580-VIII. 23.10.2024 на місця події велась безперервна відео фіксація, про що позивача було повідомлено, йому було роз`яснено його права, поліцейським у встановленому порядку досліджено усі необхідні для прийняття рішення по справі докази та обставини. За викладеного у задоволенні позовних вимог слід відмовити, судові витрати покласти на позивача.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав заяву, в якій підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, просить проводити розгляд справи без його та позивача участі.

Відповідачі в судове засіданні не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

В якості відповідача у справі позивач також зазначив поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , при цьому жодних вимог до нього не пред`явив.

У постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17 зазначено, що відповідачем у справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Отже, працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у даному випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення. Приписами ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч.1 ст.15 «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Правову позицію з даного питання було висловлено Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

Відтак, належним відповідачем у даній справі є лише Департамент патрульної поліції України, яке є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

Судом встановлено, що стосовно позивача 23.10.2024 поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Кіровоградській області Сімперовичем О.С. винесено постанову ЕНА№3326289 про притягнення Овакімяна Ваагі до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Вказано, що 23.10.2024 о 14:50 годині, останній, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ SENS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул.Черновола,29/32 у м.Кропивницький, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.8.4 в ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування із зазначених у позовній заяві підстав.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За пунктом 8.4 в Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. Повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Позивач повністю заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, вказуючи на технічну несправність транспортного засобу як підставу зупинки, а не свідоме чи необережне недотримання вимог дорожнього знаку 3.34.

Наданий відповідачем відеозапис з нагрудного (портативного) відео реєстратору Motorola VB400 №472142 не спростовує твердження позивача і беззаперечно не доводить вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

З огляду на те, що в судовому засіданні не спростовано доводи позивача про причини зупинки транспортного засобу і не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Решта доводів та аргументів сторони позивача не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду. У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторони.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп, що підтверджується відповідною квитанцією.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачем судовий збір у вказаній сумі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної служби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,5,6,9,20,72,77,90,132-134,159-162,242,244-246,257-263,286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕНА №3326289 від 23 жовтня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати, адміністративну справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної служби користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місце знаходження: вул.Федора Ернста,3, м.Київ, 03048, .

Суддя Український В.В.