Справа № 947/27977/24
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-а/947/216/24
УХВАЛА

03.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на звернення до суду з позовом та клопотання представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позову без розгляду по адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №108 від 16.08.2024 року.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями були розподілені судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.09.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

Крім того, разом з позовом позивачем було надано клопотання про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом, в якому позивач стверджував про поважність пропуску строку, що обумовлено її винесення без присутності позивача, не врученням її копії після винесення, а отримання лише 30.08.2024 року за наслідком скерованого адвокатського запиту.

Дане клопотання судом не розглядалось під час постановлення вищевказаної ухвали від 12.09.2024 року.

03.12.2023 року представником відповідача надано до суду клопотання про залишення позову без розгляду, з підстав пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, а викладені позивачем підстави для його поновлення, представник відповідача вважає неповажними.

У судовому засіданні призначеному на 03.12.2024 року представник позивача підтримав клопотання подане до позову про поновлення процесуального строку на звернення до суду з даним позовом, а клопотання представника відповідача вважав безпідставним.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання позивача про поновлення процесуального строку, з підстав його необґрунтованості, а власне клопотання про залишення позову без розгляду підтримав та просив суд задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом підлягаючим задоволенню, а клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, не підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Частиною 1 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення №108 від 16.08.2024 року.

З вказаним позовом до суду позивач звернувся 06.09.2024 року, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку для вчинення процесуальної дії зі звернення до суду з даним позовом.

Статтею 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно з ч.1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Строк звернення до адміністративного суду вважається проміжком часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Обов`язок доведення обставин, з якими пов`язується поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

При цьому поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Таким чином, право на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду.

Слід враховувати, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовано статтею 286 КАС України.

Також, виходячи з положень статті 123 КАС України, звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 23 серпня 2018 року по справі №826/2098/18, вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини 3, 4 статті 123 КАС України).

Щодо доводів про пропуск позивачем процесуального строку внаслідок поважних причин, суд зазначає наступне.

Позивачем оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення №108 від 16.08.2024 року.

У відповідності до наданої відповідачем копії оскаржуваної постанови вбачається, що остання винесена за відсутності відповідача та копія якої останньому не вручалась.

Доказів на підтвердження скерування засобами поштового зв`язку та її отримання відповідачем, відповідачем до суду не надано.

З поданих позивачем до суду доказів вбачається, що копія оскаржуваної постанови була надана відповідачем в порядку надання відповіді від 30.08.2024 року за вих. №8688 на адвокатський запит представника позивача. Представником позивача визнано, що відповідь від 30.08.2024 року за вих. №8688 ним отримано в той самий день в електронній формі, тобто 30.08.2024 року.

Отже, позивач здійснив звернення до суду з позовом про оскарження спірної постанови, через шість днів, після отримання її копії.

За наслідком чого, суд погоджується з доводами позивачами, що пропуск процесуального строку на звернення до суду з даним позовом взаємопов`язано з не отриманням копії оспорюваної постанови та вчинення дій з її отримання.

Судом враховується, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко-вугілля України» щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

Приймаючи викладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що останнім строк звернення із даним позовом до суду пропущено з поважних причин, за наслідком чого, з метою забезпечення прав позивача на доступ до суду, суд вважає клопотання позивача обґрунтованим та наявними підстави для його поновлення. У зв`язку з чим, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду з підстав пропуску процесуального строку, є необґрунтованим та підлягає залишенню без задоволення. Крім того, в частині заявленого позивачем клопотання про залишення позову без розгляду, судом враховується, що у відповідності до приписів статті 123 КАС України, наслідком визнання судом підстав, викладених позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, неповажними, є залишення позову без руху.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 118-121, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на звернення до суду з позовом задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даним позовом з оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення №108 від 16.08.2024.

Клопотання представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позову без розгляду залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 03.12.2024 року.

Головуючий Л. В. Калініченко