Справа № 377/404/24
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/404/24

Провадження №2-а/377/8/24

28 листопада 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т. О., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Чернігівській області, Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області Міняйло Микита Валерійович - про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

До суду 29.05.2024 року надійшов адміністративний позов, в якому позивач просить скасувати постанову інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління Патрульної Поліції в Чернігівський області старшого лейтенанта ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2113238 від 10.05.2024 року, згідно з якою застосовано до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити, та стягнути судові витрати.

Одночасно подано клопотання про витребування доказів з Головного управління Національної поліції України у Чернігівській області для огляду в судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (постанова серії ЕНА №2113463 від 10.05.2024) та справу про адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 ст. 126 КУпАП (постанова серії ЕНА №2113238 від 10.05.2024) відносно ОСОБА_3 та наявні відеозаписи до них.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач, керуючи автомобілем по вулиці Пірогова, м. Чернігів був зупинений працівниками патрульної служби за порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого було винесено дві постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

З постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №2113463, винесеною 10 травня 2024 року, командиром взводу 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління Патрульної Поліції в Чернігівський області старшим лейтенантом ОСОБА_4 за ч.1 ст. 122 КУпАП згоден.

З постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №2113238, винесеною 10 травня 2024 року, інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління Патрульної Поліції в Чернігівський області старшим лейтенантом ОСОБА_2 за ч.2 ст. 126 КУпАП не згоден, оскільки працівникам поліції пред`являв водійське посвідчення на право керування ТЗ серії НОМЕР_1 і яке в подальшому було вилучено працівниками поліції.

Доказом того, що позивач пред`являв водійське посвідчення працівникам поліції, є один із двох відеозаписів, які зазначені у постановах, а саме: (відеозапис з портативної нагрудної камери 470591 ОСОБА_2 ), (відеозапис з портативної нагрудної камери 471866 вказаної у постанові серії ЕНА №2113463 поліцейським ОСОБА_4 ), а тому постанова ЕНА №2113238 винесена не законно та підлягає скасуванню.

Працівники поліції повідомили, що водійське посвідчення на право керування ТЗ серії НОМЕР_1 є підробленим, а тому не дає права керувати транспортними засобами та визвали оперативно-слідчу групу на місце зупинки і яка в подальшому вилучила у мене водійське посвідчення.

На момент винесення постанови у інспектора були відсутні достатні відомості та докази, що водійське посвідчення було підроблене, а тому постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №2113238 від 10.05.2024 року зазначено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 гривень.

Вищевикладені обставини не відповідають дійсності, оскільки на вимогу працівника поліції було пред`явлено для огляду водійське посвідчення на право керування ТЗ серії НОМЕР_1 , яке було видане 27.08.2010 року РЕВ ДАІ м. Славутичі Київської області.

Посвідчення було видане після закінчення навчання на водія автотранспортних засобів. Так, в екзаменаційній картці водія зазначено, що після навчання, йому було видане посвідчення категорії «В», Серії ВАА, номер посвідчення № НОМЕР_2 , серія і № талона НОМЕР_3 , 27.08.2010р.

Відповідно до п. 21. Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами в редакції від 29.12.2009 р. (на момент отримання посвідчення водія), Особам, які склали теоретичний і практичний іспити, реєстраційно-екзаменаційними підрозділами Державтоінспекції видається посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

З копії посвідчення серії НОМЕР_1 вбачається, що воно видане 27.08.2010 року РЕВ ДАІ м. Славутичі Київської області, а тому виключається будь-яка відповідальність особи за зміст та форму документів, які видані державними установами.

Крім того, за 14 років з дня отримання водійського посвідчення позивача неодноразово зупиняли працівники поліції, перевіряли водійське посвідчення та притягували до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Так з постанови серії ДПО18 №819326 від 24.08.2018 року та постанови серії БАВ№ 128529 від 02.04.2021р. в графі документ. Що посвідчує особу зазначене - водійське посвідчення на право керування ТЗ серії НОМЕР_1 .

Ухвалою Славутицького міського суду від 03 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного письмового позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Витребувано з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області матеріали про адміністративне правопорушення.

13.06.2024 року від відповідача Головного управління Національної поліції України у Чернігівській області надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача Департамент патрульної поліції, без доказів надсилання позивачу.

Судом було направлено на адресу позивача зазначене вище клопотання, для з`ясування його думки. Позивачем отримано 05.07.2024 року, що підтверджено зворотним поштовим повідомленням.

06.08.2024 року від відповідача Головного управління Національної поліції України у Чернігівській області засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», визначено, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема виявлення та припинення адміністративних правопорушень а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням ПДР його учасниками.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, 10.05.2024 р., о 11 год. 30 хв. в м. Чернігів, вул. Пирогова, 1, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_4 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», та здійснив проїзд в зону дії вказаного дорожнього знаку, чим. вчинив порушення п. 8.4.в ПДР.

У п. 2.4.а) ПДР зазначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені, в пункті 2.1 ПДР. Відповідно до п. 2.1.а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічна норма міститься у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», у якій зазначається, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на.транспортний засіб, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія.

Під час перевірки наданого позивачем посвідчення водія серії НОМЕР_1 , за інформацією з Єдиного державного реєстру МВС України, було встановлено відсутність будь-яких відомостей щодо видачі вказаного посвідчення водія на ім`я Позивача.

Отже, у зв`язку з відсутністю в Єдиному державному реєстрі МВС України відомостей про видачу відповідного посвідчення на ім`я позивача, поліцейськими була викликана слідчо-оперативна група, відомості по факту внесені до Єдиного обліку.

Враховуючи описані події, в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого: ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, у результаті розгляду справи, виніс відносно гр. ОСОБА_3 постанову серії ЕНА №2113238 від 10.05.2024 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, з накладенням стягнення в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Зважаючи на те, що ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 03.06.2024 року було отримано Управлінням патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції (примірник ухвали третьої особи) лише 12.07.2024 року, через більше, ніж 2 місяці після винесення оскаржуваної постанова серії ЕНА №2113238 від 10.05.2024 року, то в силу вимог чинного законодавства, 30-ти денний строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів минув, у зв`язку із чим відеозаписи було видалено автоматично.

Окремо повідомляємо, що управлінням патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, з метою повного та всебічного розгляду справи на ім`я в.о. начальника Територіального сервісного центру МВС № 3243 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Київській та Чернігівській області Головного сервісного центру МВС було направлено запит (вихідний № 31877/41/22103-24 від 30.07.2024) на отримання інформації щодо видачі гр. ОСОБА_3 посвідчення водія серії НОМЕР_1 . 30.07.2024 року на електронну адресу управління патрульної поліції в Чернігіській області ДПП, надійшла відповідь (вихідний № 31/33/3243-372). Так, згідно тексту відповіді посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 27.08.2010 р. на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 не видавалося.

13.08.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він підтримав клопотання відповідача про залучення в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції . Також заявив клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповіді на відзив зазначає, що у постанові про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №2113238 від 10.05.2024 року зазначено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З відзиву на позов вбачається, що позивач 10.05.2024 року під час керування транспортного засобу виконував вимоги чинного законодавства, а саме п.2.1.а) ПДР України, ст.. 16 ЗУ «Про дорожній рух» та на вимогу поліцейського надав для перевірки водійське посвідчення на право керування ТЗ серії НОМЕР_1 , яке було видане йому 27.08.2010 року РЕВ ДАІ м. Славутичі Київської області, а тому відсутня подія і склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП диспозицією якої визначено настання відповідальності саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже, з вищевказаного вбачається, що позивачем пред`явлено поліцейському посвідчення водія, а тому фабула постанови, яка зазначена поліцейським, що «керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії» не знайшла свого підтвердження.

Матеріали справи не містять доказів правомірності винесення постанови 10.05.2024 року, оскільки відсутні будь-які докази, які б давали підстави поліцейському ставити під сумнів водійське посвідчення, яке пред`являлось позивачем.

Документи, які додані до відзиву не є належними та допустими доказами правомірності винесеної постанови, оскільки документи датовані починаючи з 30 липня 2024 року, а постанова винесена 10.05.2024р., тобто через 2 місяця.

Крім того, у запиті від 30 липня 2024 року №31877/41/22103-24 та у відповіді від 30 липня 2024 року №31/33/3243-372 вказаний не вірна дата народження позивача (зазначено 23.06.1987р., а в паспорті, який доданий до позовної заяви 22.06.1987р.).

Скріншот з Єдиного державного реєстру МВС України доданий відповідачем, інформація не знайдено, якщо інформацію про видане посвідчення не знайдено, то власнику посвідчення водія слід звернутися для верифікації даних до регіонального сервісного центру залежно від регіону України, де було видане посвідчення (Відповідно до п. 3 ПОЛОЖЕННЯ про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами в редакції від 29.12.2009р. (на момент отримання посвідчення водія), Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, а ПОЛОЖЕННЯ про єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ ЗАТВЕРДЖЕНО постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 1024, тобто через 8 років після отримання позивачем водійського посвідчення, а тому відсутність інформації в Єдиному державного реєстру МВС України не створює склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Славутицького міського суду від 11 вересня 2024 року задоволено клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Залучено в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції

30.10.2024 року до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою Славутицького міського суду від 31 жовтня 2024 року задоволено клопотання про витребування доказів з ВД ЧРУП ГУНП в Чернігівській області (м. Чернігів, вул. Шевченка 13) для огляду в судовому засіданні, завіреної копії висновку експерта технічної експертизи посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , яке видане 27.08.2010 року РЕВ ДАІ м. Славутич Київської області, який був здійснено у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення за ст. 358 КК України за фактом підробки посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

13.11.2024 року з Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області надійшла копія висновку експерта від 17.05.2024 року № СЕ-19/125-24/6280-ДД.

В призначене судове засідання 28.11.2024 року сторони не з`явились.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач Головне управління Національної поліції України в Чернігівській області в призначене судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою місцезнаходження.

Відповідач Департамент патрульної поліції, в призначене судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою місцезнаходження. Від представника ОСОБА_5 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява, в якій підтримали відзив та одночасно просили розглянути справу за відсутності їх представника.

Третя особа інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області ОСОБА_6 в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою місцезнаходження.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕНА № 2113238 від 10.05.2024 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, копія якої долучена до матеріалів справи, інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління Патрульної Поліції в Чернігівський області старшим лейтенантом ОСОБА_2 , позивача у справі ОСОБА_3 , притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, згідно з якою застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Не погодившись з постановою від 10.05.2024 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносинам, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На виконання цих завдань адміністративного судочинства України, суд при вирішенні публічно-правового спору виходить з наступного.

Згідно ст.2 Закону України «Про дорожній рух» законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Як зазначено в ст.14 цього Закону, учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

За змістом статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Всупереч даним вимогам, відповідачем об`єктивних доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, до суду відповідачем не надано.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_3 оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У відповідності до п.п.4.1,4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності.

В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Об`єктивних доказів, необхідних для вирішення справи про наявність обставин вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, відповідачем не надано.

Суд бере до уваги, що висновком експерта від 17.05.2024 року № СЕ-19/125-24/6280-ДД Міністерства Внутрішніх справ України Чернігівський Науково-Дослідний Експертно-Криміналістичний Центр, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 № НОМЕР_1 визнано таким. Що відповідає за лінійними розмірами сторін, способами друку та спеціальними елементами захисту, встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України. Ознак змін первинного змісту бланка документа не виявлено.

Тобто ОСОБА_3 пред`явив дійсне посвідчення водія інспектору.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується належними та допустимими доказами. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, суд позбавляється статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова, про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2113238 від 10.05.2024 року, згідно з якою застосовано до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП із зазначених вище підстав є протиправною, тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду, зокрема, позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки позовні вимоги задоволені, то на корить позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 гривень.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, статей 2-5 Закону України «Про судовий збір», правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17, стягненню з Головного управління Національної поліції України у Чернігівській області в особі Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Керуючись ст.ст. 243-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління Патрульної Поліції в Чернігівський області старшого лейтенанта ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2113238 від 10.05.2024 року, згідно з якою застосовано до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України у Чернігівській області в особі Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 605,60 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення виготовлено 02.12.2024 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції України у Чернігівській області , , 14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 14.

Відповідач - Департамент патрульної поліції, адреса 03048,м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.

Третя особа - інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області Міняйло Микита Валерійович, адреса місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 14.

Суддя Т. О. Малишенко