Справа № 120/13490/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

03 грудня 2024 р. Справа № 120/13490/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправним, на думку позивача, наказом Командувача десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 30.08.2024 №272 про звільнення ОСОБА_1 .

Ухвалою від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Даною ухвалою встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву та витребувано оскаржуваний наказ.

У встановлений термін відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому, крім іншого, звертає увагу на пропуск позивачем місячного терміну звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, оскільки оскаржуваний наказ №272 щодо ОСОБА_1 винесений 30.08.2024. Відтак, відповідач просить залишити позов ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвалою від 26.11.2024, постановленою після відкриття провадження у справі, суд залишив позовну заяву без руху та запропонував позивачу у 5-денний строк усунути недоліки позовної заяви в спосіб подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на його думку, вказують на поважність причин пропуску такого строку.

У встановлений судом строк представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до суду. У вказаній заяві представник зазначає, що спірний наказ № 272 позивач не отримував та із його змістом ознайомлений не був, про своє переміщення позивач дізнався після 04.09.2024. На підтвердження цього свідчить відсутність доказів ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом та те, що наказ був виданий (підписаний та зареєстрований) 30.08.2024, а отже міг бути доведений до відома позивача через деякий час після його видання, що підтверджує твердження позивача, що про існування спірного наказу він дізнався після його реалізації (виконання) тобто після 04.09.2024. Доказів того, що спірний наказ був доведений до відома позивача та реалізований 30.08.2024 матеріали справи не містять.

Представник вказує, що ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України із урахуванням особливостей проходження військової служби та наявності військового стану, він обмежений у вільних діях та у можливостях вчасно скористатися своїм правом на судовий захист порушених прав. В період часу коли його права були порушені та у відведений законом строк на їх захист в судовому порядку позивач перебував в районні дислокації підрозділу та поза межами населеного пункту. Ніякої можливості отримати правову допомогу, а так само звернутися до суду не було. Не ознайомлення позивача зі спірним наказом свідчить про те, що він не знав про порушення свого права до моменту допоки наказ не став реалізовуватися, обсяг такого порушення та мотиви якими керувався відповідач, що також в свою чергу унеможливлювало вчасне звернення до суду.

Після усного повідомлення про переміщення на підставі оскаржуваного наказу (в процесі реалізації наказу) позивач в межах строку на звернення до суду реалізував своє право і подав позов. Іншої можливості реалізувати своє право на оскарження до моменту фактичного інформування про існування оскаржуваного наказу та його реалізації ОСОБА_1 не мав.

Представник позивача зауважує, що спірний наказ так і не був наданий позивачу, а його зміст став відомий тільки після того як суд витребував його.

Визначаючись щодо клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви, враховуючи позицію представника позивача, наведену у заяві від 29.11.2024, суд вказує про таке.

Приписами частини 1 статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За приписами частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Рішенням Європейського Суду з прав людини від 27.06.2000 у справі "Ільхан проти Туреччини" ("Ilhan v. Turkey", заява №22277/93) визначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У зв`язку з наведеним, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними та необхідність поновлення такого строку.

Враховуючи надані позивачем пояснення, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 14 ст. 171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Керуючись ч. 14 ст. 171, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити та поновити строк звернення до суду.

Продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна