Справа № 500/6583/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6583/24

02 грудня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (далі - УДМС в Тернопільській області, позивач) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ДВС, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2024 у виконавчому проваджені №76385180 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

В обґрунтування позову вказує, що постановою від 24.10.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №76385180 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №75305662, виданої 14.06.2024 державним виконавцем Відділу ДВС, про стягнення з УДМС в Тернопільській області виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

Постанова про стягнення виконавчого збору №75305662 від 14.06.2024 УДМС в Тернопільській області не оскаржувалася, оскільки позивач до 18.09.2024 був впевнений, що виконав рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 №500/3021/23 в повному обсязі, а також тим, що постанова про стягнення виконавчого збору у зазначений у ній строк не була пред`явлена до виконання в органи казначейства. Окрім того, УДМС в Тернопільській області 23.07.2024, розраховуючи на закінчення виконавчого провадження з підстав добровільного виконання рішення суду, до відкриття виконавчого провадження, сплачено суму мінімальних витрат у розмірі 250,00 грн.

Позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження №76385180 від 24.10.2024 винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню, зокрема, винесена державним виконавцем за межами строку, що встановлений частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), а саме, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа. Вважає дії державного виконавця щодо винесення постанови ВП №61846191 від 16.04.2020 протиправними, а саму постанову такою, що підлягає скасуванню. У зв`язку з такими обставинами звернувся до суду.

Ухвалою суду від 22.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує. Зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 14.06.2024 винесена у виконавчому провадженні №75305662 та боржником у визначений законом строк не оскаржувалася.

Боржник безпідставно вважає, що виконав рішення суду добровільно до відкриття виконавчого провадження, бо таке не виконане і державним виконавцем у виконавчому провадженні №75305662 винесено постанову від 23.09.2024 про накладення на боржника УДМС в Тернопільській області штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин.

24.10.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №76385180 щодо примусового виконання постанови державного виконавця №75305661 про стягнення виконавчого збору від 14.06.2024. Відповідач вважає таку постанову правомірною, прийнятою державним виконавцем відповідно до вимог Закону №1404-VIII. Просить відмовити у позові (а.с.38-41).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

На виконанні у Відділі ДВС перебувало виконавче провадження №75305662 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 07.05.2024 у справі №500/3021/23, про зобов`язання УДМС в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.06.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.13).

Виконавче провадження №75305662 відкрите 14.06.2024, про що державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. У постанові вказано боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Одночасно 14.06.2024 державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн (а.с.14).

10.10.2024 державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №75305662 на підставі пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону №1404-VIII. З її змісту вбачається, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/3021/23 не виконано (а.с.10 зворот - 11).

24.10.2024 державним виконавцем Відділу ДВС відкрито виконавче провадження №76385180 про примусове виконання виконавчого документу - постанови від 14.06.2024 ВП №75305662 про стягнення з УДМС в Тернопільській області виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн (а.с.10).

Не погоджуючись із постановою відповідача про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2024 ВП №76385180, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі такого виконавчого документа як постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується:

за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень;

за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

у разі виконання рішення приватним виконавцем;

за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частиною дев`ятою цієї ж статті 27 обумовлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII (на підставі якої закінчено виконавче провадження у спірному випадку) виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

У свою чергу, частиною третьою статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. .

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Аналізуючи наведені вище положення, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє державний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Отже, стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Саме тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

Також суд звертає увагу, що аналізуючи частину п`яту та шосту статті 26, частини першу - четверту статті 27 Закону №1404-VІІІ Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 у справі №480/3452/19 зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

У подальшому після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, державний виконавець має вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, і це є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Наведений висновок узгоджується із позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 30.06.2021 у справі №460/2478/19, та був підтриманий у постанові Верховного Суду від 24.12.2021 у справі №640/4599/21, у постанові від 25.05.2023 у справі №420/1233/19, та у постанові від 01.08.2024 у справі № 640/11506/21.

При цьому стягнення виконавчого збору не залежить від здійснення державним виконавцем виконавчих дій в межах відповідного виконавчого провадження. Натомість, навіть за відсутності заходів з примусового виконання після завершення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ, у державного виконавця наявний обов`язок винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати за примусове виконання рішення немайнового характеру.

Як свідчать обставини справи, 14.06.2024 державний виконавець одночасно з відкриттям виконавчого провадження №75305662 виніс постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн. Правомірність цієї постанова не є предметом розгляду даної справи і ґрунтується на положеннях частини другої та четвертої статті 27 Закону №1404-VIII. Така постанова є чинною та не скасована у судовому порядку.

У межах виконавчого провадження №75305662 виконавчий збір не стягнуто. Дане виконавче провадження закрито з підстав, які не звільняють боржника від сплати виконавчого збору.

Постанова про стягнення виконавчого провадження у розумінні Закону №1404-VIII є виконавчим документом і відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 цього Закону підлягає примусовому виконанню шляхом виокремлення в самостійне виконавче провадження у разі закінчення того виконавчого провадження, у межах якого з боржника стягнуто виконавчий збір. При цьому, у разі, якщо виконавче провадження закінчено і винесена у ньому постанова щодо стягнення з боржника виконавчого збору є чинною (у порядку, визначеному законодавством, протиправною не визнана та не скасована) законодавством не передбачено іншої альтернативи поведінки виконавця, окрім як відкриття нового виконавчого провадження з виконання такої постанови.

24.10.2024 державним виконавцем розпочато примусове виконання постанови від 14.06.2024 про стягнення з УДМС в Тернопільській області виконавчого збору у виконавчому провадженні №75305662, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76385180.

Такі дії відповідача і оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірними, бо направлені на виконання постанови від 14.06.2024 про стягнення виконавчого збору з позивача і вчинені (прийнята) за наслідками закриття виконавчого провадження №75305662.

Стосовно мотивації позивача про те, що постанова державного виконавця від 14.06.2024 про стягнення виконавчого збору не оскаржувалася, бо боржник був переконаний, що добровільно виконав рішення суду, то така на висновки суду не впливає, бо в межах виконавчого провадження №75305662 рішення суду залишалося невиконаним, протилежного позивачем не доведено.

На користь висновку про невиконання судового рішення у справі №500/3021/23 свідчить окрема ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2024 постановлена у порядку стаття 383 КАС України, якою визнано протиправною бездіяльність УДМС в Тернопільській області щодо виконання не в повному обсязі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 в адміністративній справі № 500/3021/23, яка направлена керівнику УДМС в Тернопільській області для організації вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 в адміністративній справі № 500/3021/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122069003).

Також суд вважає не достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови недотримання Відділом ДВС строку для відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору, яка мала бути прийнята не пізніше наступного дня після закінчення виконавчого провадження.

Так, дійсно постанова про закінчення виконавчого провадження №75305662 винесена 10.10.2024, натомість лише 24.10.2024 відкрито виконавче провадження по стягненню виконавчого збору, визначеного у виконавчому провадженні №75305662.

Водночас відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону №1404-VIII порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

У спірному випадку має місце лише недотримання строку державним виконавцем щодо відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження, порушень процедури не встановлено. За таких умов порушення строку не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вказана норма частини п`ятої статті 13 Закону №1404-VIII передбачає за таке порушення строків прийняття рішень відповідальність для державного виконавця, яка визначається у порядку, встановленому законом.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.10.2020 у справі № 300/1558/20.

Безпідставними і надуманими суд вважає доводи позивача про те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 14.06.2024 мала бути пред`явлена до виконання у строк три місяці (до 14.09.2024) до органів казначейства, бо такі є власними судженнями сторони, які не узгоджуються і суперечать нормам Закону №1404-VIII.

Жодних інших обставин, які б свідчили про протиправність дій державного виконавця при відкриття виконавчого провадження №76385180 з примусового виконання постанови №75305662, виданої 24.10.2024 Відділом ДВС, про стягнення з УДМС в Тернопільській області виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн, яка відповідає вимогам до виконавчого документа, регламентованих статтею 4 Закону №1404-VIII, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.

Суд ще раз наголошує, що постанова про стягнення виконавчого збору, на підставі якої відкрито виконавче провадження №75305662, є чинною та позивачем не оскаржується.

Відтак, слід прийти до висновку, що постанова державного виконавця від 24.10.2024 про відкриття виконавчого провадження №76385180 прийнята правомірно, підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246, 271, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (вулиця Текстильна, 1-Б, місто Тернопіль, 46007, ) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вулиця Галицька, 45, місто Івано-Франківськ, 76019, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено та підписано 02 грудня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.