Справа № 520/22774/24
Суддя: Юрлагіна Т. В.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/953/161/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бірукової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

за участю представників позивача захисників Горобець А.А., Горобця Р.М.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горобець А.А., Горобець Р.М., звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії працівників Департаменту патрульної поліції в Харківській області протиправними; зобов`язати працівників Департаменту патрульної поліції в Харківській області скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно водія транспортного засобу СКС н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , за використання спеціальних світлових та звукових сигналів маячків (мигалки) синього кольору разом зі звуковим пристроєм без дозволу, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2024 адміністративну справу №520/22774/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.

05.11.2024 року справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова та передана 07.11.2024 року на розгляд судді Юрлагіній Т.В. згідно протоколу автоматизованого розподілу справи та отримана суддею 08.11.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.04.2024 року близько 18 год. 45 хв. в м. Харків на перехресті пр-т. Гагаріна та вул. Молочної мало місце зіткнення транспортного засобу Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 з автомобілем CKC RMS-M9 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

В ході перевірки обставин справи з відповіді на адвокатський запит Регіонального Сервісного Центру ГСЦ МВС в Харківській області від 22.05.2024 року з`ясовано, що згідно відомостей з Єдиного реєстру транспортних засобів інформація про надання дозволу на використання спеціального сигналу синього кольору разом зі звуковою сиреною на автомобіль CKC RMS-M9 д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 відсутня.

27.05.2024 року на адресу Управління патрульної поліції в Харківській області представником ОСОБА_1 захисником Горобцем Р.М. направлена заява про скоєння адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_2 , а саме використання спеціальних світових та звукових сигналів, не маючи спеціального дозволу, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

18.07.2024 року отримано відповідь за вих. № 822141/1401-2024 від 17.07.2024 року зі змісту якої вбачається, що працівниками УПП не складався протокол на водія ОСОБА_2 .

Обраний спосіб захисту шляхом зобов`язання уповноважених осіб скласти адміністративний протокол відносно вказаної вище особи безпосередньо стосується не лише дій/бездіяльності працівників поліції, а й дій водія ОСОБА_2 . Тому задоволення вказаного способу захисту вимагає від суду встановити чи були очевидні підстави для складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 на час вчинення ДТП, чи дійсно його дії або бездіяльність свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, яке залишилося поза увагою працівниками поліції, а відтак наявність підстав для визнання дій/бездіяльності працівників поліції неправомірними та зобов`язання останніх скласти відповідний адміністративний протокол.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 захисник ОСОБА_3 зазначив, що порушено право його довірительниці в частині відшкодування матеріальної шкоди, оскільки не лише в її діях наявних склад адміністративного правопорушення, оскільки при притягненні до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_2 за ст. 122-5 КУпАП, та наданні відповідного рішення до страхової компанії на неї буде покладено відшкодування частини вартості спричинених матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 23.04.2024 року.

Пояснив, що вона повинна була дати дорогу автомобілю з ввімкненими спеціальними засобами, а тому нею було визнано свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, однак вважає, що у скоєному ДТП є також вина водія ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представники позивача наполягали на задоволенні позовних вимог, уточнили позовні вимоги, зазначивши про зобов`язання скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно водія транспортного засобу СКС н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 за ст. 122-5 КУпАП, за використання спеціальних світлових та звукових сигналів маячків синього кольору разом зі звуковим пристроєм без дозволу. На підтвердження порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 долучено відповідь Регіонального Сервісного Центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 16.05.2024 року, відеозапис події, заяву про складання адміністративного протоколу, відповідь УПП в Харківській області.

22 листопада 2024 року від представника відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Федюка Д. на адресу суду надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 23.04.2024 о 18 год. 45 хв. на перехресті проспекту Аерокосмічного (стара назва пр. Гагаріна) та вулиці Молочної, сталося ДТП за участі транспортного засобу Mazda 3 реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керування позивача та транспортного засобу СКС RMS-M9, реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався з увімкненими спеціальними звуковими сигналами та синім проблисковим маячком.

16.05.2024 адвокатом ОСОБА_3 було подано адвокатський запит до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (далі - РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях), з метою надати інформацію чи видавався власнику автомобіля СКС RMS-M9, реєстраційний номер НОМЕР_4 , дозвіл на встановлення та використання спеціального сигналу синього кольору та спеціального звукового сигналу.

21.05.2024 інспектором ВРОМ ДТП та УСАФППДР управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Харківській області ДПП) Черватюком А.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 900850 за статтею 124 КУпАП (далі - протокол) відносно ОСОБА_1 за порушення пунктів 2.3 Б, 3.2 Правил дорожнього руху України.

22.05.2024 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях розглянув адвокатський запит адвоката Горобця Р.М. та відповів, що згідно відомостей Єдиного реєстру транспортних засобів інформація про надання дозволу на встановлення та використання спеціального сигналу синього кольору разом із звуковою сиреною на автомобіль СКС з номерними знаками НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 - відсутня.

27.05.2024 адвокат Горобець Р.М. подав до УПП в Харківській області ДПП заяву про складання протоколу стосовно водія автомобіля СКС ОСОБА_2 , оскільки згідно відповіді від РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях, він рухався на автомобілі без спеціального дозволу на використання спеціальних світлових та звукових сигналів, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

01.07.2024 постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

12.07.2024 Постанова Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01.07.2024 в справі № 641/3531/24 набрала законної сили.

17.07.2024 УПП в Харківській області ДПП надало відповідь на заяву адвоката Горобця Р.М. від 27.05.2024, повідомивши, що відсутні матеріали щодо ДТП, їх направлено до суду.

08.08.2024 позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідач визнає факт подачі адвокатом Горобець Р.М. заяви про складання протоколу та долучення до заяви відповіді на запит, однак, позиція відповідача базується на тому, що таких відомостей було недостатньо для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобів спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв передбачена статтею 122-5 КУпАП. В свою чергу, повноваження щодо винесення рішення в справах про адміністративні правопорушення за статтею 122-5 КУпАП належить судам, відповідно до положень статті 221 КУпАП. Поліцейські уповноважені лише на складання протоколу про адміністративне правопорушення, згідно статті 254 КУпАП.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 № 1395 (далі-Наказ № 1395).

В свою чергу, особливості складання протоколів про адміністративні правопорушення визначені Розділом II Наказу № 1395.

Варто зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення містить низку реквізитів та граф, які всі обов`язкові до заповнення.

Тому, доцільним є твердження, що можливість складання протоколу про адміністративне правопорушення можливе за двох умов: належної ідентифікації особи-правопорушника зі збором необхідної інформації про нього та наявності складу адміністративного правопорушення в діях особи-правопорушника, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Однак, станом на момент звернення адвоката ОСОБА_3 , у працівників УПП в Харківській області ДПП не було всіх вищевказаних необхідних даних для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Зокрема, у працівників УПП в Харківській області ДПП були відсутні відомості про ОСОБА_2 щодо його, дати народження, місця проживання (перебування), документів, що посвідчують його особу, а також станом на подання заяви був відсутній відеозапис, який би фактично підтверджував факт використання ОСОБА_2 спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Вищевказані обставини унеможливлювали правомірне складання протоколу про адміністративне правопорушення. Враховуючи, що органи державної влади діють та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 без достатніх відомостей та беззаперечних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення само по собі є протиправним, а отже дії працівників поліції були правомірними та послідовними.

Крім того зазначено, що відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. У зв`язку з цим особа повинна довести (а суд встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, які підлягають захисту. Така заінтересованість повинна мати об`єктивну основу та правовий характер, що виявляється в необхідності виникнення правових наслідків для позивача в результаті ухвалення судового рішення.

Щодо цієї справи, спірні правовідносини, які склалися, не вплинули на права та законні інтереси позивача ні на момент надання відповіді УПП в Харківській області ДПП, ні на момент відкриття провадження в суді.

Отже, задоволення цього позову не призведе до поновлення прав позивача, оскільки відсутня можливість встановити, яке саме суб`єктивне право позивача було порушено.

У рішенні Верховного Суду КАС від 16.09.2021 у справі № 2-а/514/10/17 зазначено, що дії відповідача, які не мають негативного впливу на конкретні, реальні, індивідуально визначені права, свободи чи інтереси позивача, не можуть бути предметом судового захисту. Зокрема, якщо позивач не визначив права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені або поновлені, це свідчить про безпредметність заявленого позову.

Крім того, складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 жодним чином не вплинуло б на права та законні інтереси позивача. Станом на дату надання відповіді УПП в Харківській області ДПП, вина позивача у вчиненні ДТП вже була встановлена судом і набрала законної сили. Таким чином, твердження, що звернення до суду з метою визнання дій посадових осіб УПП у Харківській області ДПП протиправними не поновить жодних порушених прав позивача, є обґрунтованим, логічним і відповідає практиці Верховного Суду.

Отже, враховуючи вищевказані твердження, можна резюмувати, що посадові особи УПП в Харківській області ДПП не мали підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також, вважаємо, що позов не може бути задоволений з тих підстав, що суб`єктивні права позивача та законні інтереси не були порушені, тому задоволення позову не призведе до будь-якого поновлення прав.

Дослідивши спірні правовідносини, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини та прийшов до наступних висновків.

Із змісту заявленого позову слідує, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача, яка полягає у не складенні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_2 та зобов`язання працівників Департаменту патрульної поліції в Харківській області скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно водія транспортного засобу СКС н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , за використання спеціальних світлових та звукових сигналів маячків (мигалки) синього кольору разом зі звуковим пристроєм без дозволу, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

В основу заявлених позовних покладено, зокрема, обставини встановленні постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.07.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що Комінтернівським районним судом м. Харкова встановлено, що згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 900850 від 21.05.2024 року, складеного інспектором ВРОМ ДТП та УСАФ ППДР УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Черватюком А.В., 23.04.2024 року близько 19 год. 15 хв. в м. Харків пр-т. Гагаріна, 35 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_2 на перехресті, не надала дорогу і не забезпечила безперешкодний проїзд автомобіля CKC RMS-M9 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з увімкненими спеціальними звуковими сигналами та синім проблисковим маяком, в результаті чого трапилось зіткнення автомобілів, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків, також водій була неуважною та не слідкувала за дорожньою обстановкою, чим порушила вимоги п. 2.3 «б», 3.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона рухалась зі швидкістю близько 50 км/год у третій зправа смузі руху на зелений сигнал світлофору з аеропорту в бік центру по пр-т. Гагаріна в м. Харкові. При цьому попереду неї автомобілів не було. Коли вона виїхала на перехрестя з вул. Гольберівська, то побачила, що з лівого боку рухається автомобіль зеленого кольору, у цей момент часу він знаходився за 3 метри від неї. Вона застосувала екстрене гальмування, однак зіткнення автомобілів все ж таки відбулося. При цьому зазначила, що звукових сигналів вказаного транспортного засобу зеленого кольору вона не чула та спеціальних світових сигналів вона не бачила. Але зі слів інших водіїв їй відомо, що звуковий сигнал на автомобілі був ввімкнутий, але не достатньо гучно. Також пояснила, що вона повинна була дати дорогу автомобілю з ввімкненими спеціальними засобами, а тому визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, однак вважає, що у скаоєному ДТП є також вина водія ОСОБА_4 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 Горобець Р.М. зазначив, що матеріали справи не містять даних щодо правомірності використання спеціальних сигналів встановлених у транспортному засобі, який належить потерпілому УСБУ в Харківській області. У зв`язку з наведеним, на його думку, у вчиненні ДТП є також і вина водія автомобіля CKC RMS-M9 д.н.з. НОМЕР_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 23.04.2024 року він близько 19 год. їхав з вул. Гольберівської в бік вул. Молочної на службовому спецавтомобілі, який належить УСБУ в Харківській області, з увімкненими звуковими сигналами та світловим мачком. Рухаючись через перехрестя з пр-т. Гагаріна він впевнився, що автомобілі, які знаходились ліворуч, дають йому дорогу. Також пояснив, що перетинаючи зазначене вище перехрестя він звернув увагу, що всі автомобілі зупинились та дають йому перевагу у русі. Він рухався в бік центру міста Харкова, зазначене перехрестя він перетинав на миготливий жовтий сигнал світлофору. Перед проїздом перехрестя він знизив швидкість руху.

Крім того пояснив, що автомобіль з яким відбулося зіткнення він побачив за 10-15 секунд до зіткнення, а саме коли проїхав центральну смугу руху. В момент удару його швидкість складала близько 25-30 км/год. Застосувати екстрене гальмування він не встиг. Автомобіль під його керуванням був спецавтомобілем, який призначений для перевезення людей.

Положеннями ст. 124 КУпАП встановлено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно до п. 3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар.

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Враховуючи обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 900850 від 21.05.2024 року, що логічно співвідносяться з поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 у даній дорожній обстановці повинна була діяти у відповідності до вимог п. 3.2 ПДР України, а саме у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису запису вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 перетинаючи перехрестя з пр-т. Гагаріна, допустила зіткнення з автомобілем CKC RMS-M9 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з увімкненими спеціальними звуковими сигналами та синім проблисковим маяком, тобто вбачається не виконання водієм Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_2 вимог п. 2.3 «б», 3.2 ПДР України.

З приводу посилань захисника ОСОБА_1 ОСОБА_3 щодо неправомірності встановлення спецсигналів на автомобіль CKC RMS-M9 д.н.з. НОМЕР_1 , судом зазначено, що під час розгляду адміністративного матеріалу у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, не встановлювалися обставини щодо правомірності встановлення спецсигналів на автомобіль CKC RMS-M9 д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки вказані обставини не впливають на виконання водієм Бєлошенко вимог закону, яка у відповідності до положень п. 3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу. Таким чином, суд зазначив, що у разі коли водій бачить автомобіль з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом, то він зобов`язаний виконати вимоги п. 3.2 ПДР України та дати дорогу такому автомобілю. В даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам ПДР України.

З відповіді на адвокатський запит Регіонального Сервісного Центру ГСЦ МВС в Харківській області від 22.05.2024 року з`ясовано, що згідно відомостей з Єдиного реєстру транспортних засобів інформація про надання дозволу на використання спеціального сигналу синього кольору разом зі звуковою сиреною на автомобіль CKC RMS-M9 д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 відсутня.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Стаття 286 КАС України, встановлює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

За ст. 122-5 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Частина 1 ст. 254 КУпАП передбачає, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати: 1) уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ст. 122-5 КУпАП).

Стаття 221 КУпАП, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пункт 5 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395): У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені статтею 122-5 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 122-5 КУпАП, адміністративним правопорушенням є порушення вимог законодавства щодо встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Під спеціальним світловим сигнальним пристроєм слід розуміти світловий пристрій, що має змінну частоту світлових імпульсів та який дозволяється встановлювати тільки на оперативні або спеціальні транспортні засоби.

Під спеціальним звуковим сигнальним пристроєм слід розуміти звуковий пристрій, що має змінну основну частоту (за винятком охоронної сигналізації) та який дозволяється встановлювати тільки на оперативні транспортні засоби.

Згідно п. 32.2 а) ПДР України, з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються технічні вимоги, конструкція та встановлення на транспортних засобах спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв (крім встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком Діти), світлових покажчиків та розпізнавальних знаків автомобілів аварійної служби, а також нанесення білих смуг під нахилом на зовнішніх бокових поверхнях транспортних засобів (№ 1376 від 09.12.2022).

Встановлення на транспортних засобах спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв Службою безпеки України регламентовано Порядком оформлення, видачі та обліку дозволів на встановлення та використання спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв синього кольору на транспортних засобах, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 грудня 2019 року № 108.

Для отримання дозволу до ТСЦ МВС органу державної влади, що використовує транспортний засіб, на який має бути виданий дозвіл на встановлення та використання спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв синього кольору (далі - заява), за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, подає документи згідно встановленого переліку. У разі подання заяви представником заявника до заяви додається завірена в установленому законодавством порядку копія документа, що підтверджує повноваження такого представника (довіреність або доручення).

Як встановлено в судовому рішенні свідок ОСОБА_2 керував службовим спецавтомобілем, який належить УСБУ в Харківській області.

Данні що ОСОБА_2 є уповноваженою особою на яку розповсюджуються обов`язки звернення до ТСЦ МВС для отримання дозволу від імені органу державної влади, що використовує транспортний засіб УСБУ в Харківській області, матеріали справи не містять.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приписами ст.254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Із змісту ч.1 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, передбаченими ст.122-5 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Стаття 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, належить виключне повноваження щодо оцінки доказів, на підставі яких притягується особа до адміністративної відповідальності.

Нормами КУпАП та Інструкції не передбачено складання протоколу про адміністративне правопорушення за заявою особи, яку визнаною винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та після винесення судом рішення, якщо у цьому рішенні відсутні відповідні вказівки на підставі досліджених доказів під час розгляду справи.

12.07.2024 Постанова Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01.07.2024 в справі № 641/3531/24, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності набрала законної сили, є обов`язковою до виконання, в апеляційному порядку не оскаржувалась. В постанові наведені мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata- принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV V. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Суд також зауважує, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997, будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод. Тобто, оспорювані позивачем дії або бездіяльність відповідача повинні мати безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Позивачем, під час судового розгляду справи, не було доведено належними та допустимими доказами в чому саме виразилося порушення передбачених Конституцією та законами України її прав, свобод та охоронюваних інтересів у сфері публічно-правових відносин у зв`язку із не притягненням свідка ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 122-5 КУпАП.

Проаналізувавши положення статтею 221 та 280 КУпАП, суд дійшов висновку, що саме суд, який розглядає справу про адміністративне правопорушення належить виключне повноваження щодо встановлення правильності і обґрунтованості складання працівником Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення та підстави для притягнення до адміністративної відповідальності винної особи.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в постанові від 17.07.2018 у справі № 554/1334/17.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Стосовно поняття «охоронюваний законом інтерес» в тому ж Рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Враховуючи вищевикладене необхідно зазначити, що в цій справі, обраний позивачем спосіб захисту, як оскарження бездіяльності відповідача щодо відмови скласти протокол про адміністративне правопорушення та зобов`язання його скласти протокол про адміністративне правопорушення з метою притягнення до адміністративної відповідальності іншу особу, не створить для позивача жодних юридичних прав та/чи обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду в справі №363/3888/17 та №826/3585/18.

Відтак, з огляду на викладене, суд вважає, що бездіяльність відповідачів щодо не складення протоколу відносно ОСОБА_2 , не порушують права позивача, оскільки не породжують, не змінюють та не припиняють його права і обов`язки саме у сфері публічно-правових відносин.

Також суд зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Крім того, справа про адміністративне правопорушення за фактом скоєння порушення Правил дорожнього руху була розглянута, тобто схеми ДТП, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення осіб, вже були предметом оцінки суду та з цього питання прийняте судове рішення, яке набрало законної сили.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року, прийнятій за наслідками розгляду справи №712/7385/17 про визнання протиправними дій щодо незаконного складення протоколу про адміністративне правопорушення, вказала на те, що оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

З огляду на завдання адміністративного провадження, факт притягнення іншої особи до адміністративної відповідальності не може вплинути на особисті права та/або інтереси позивача.

Суд вважає, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, зокрема п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, повноваження відповідача щодо прийняття будь-яких нормативно-правових актів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, в даному випадку - Національною поліцією України.

Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про відсутність можливості у компетентного органу, враховуючи дату події, навіть за умови визнання їх дій на той час протиправними, поза межами встановлених строків, вирішувати питання про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Аналогічного висновку ВС КАС дійшов у постанові від 15.08.2019 у справі №513/943/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак наділення суб`єкта правом на складення протоколу про адміністративне правопорушення є надання йому таким чином права адміністративного розсуду, що виключає можливість зобов`язання судом такого суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 19, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 5, 8, 11, 73-79, 94, 99, 132, 139, 159, 160-163, 229, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Юрлагіна