Справа № 500/6242/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6242/24

03 грудня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач, Головне управління ПФУ в Тернопільській області), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо неподання відомостей для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 з електронною копією фотокартки ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України у складі зведених відомостей в електронній формі для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 та щодо невидачі пенсійного посвідчення ОСОБА_1 на підставі поданої заяви від 20.08.2024 на виготовлення пенсійного посвідчення та доданих до неї документів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати відомості для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 з електронною копією фотокартки ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України у складі зведених відомостей в електронній формі для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 та видати пенсійне посвідчення ОСОБА_1 на підставі поданої заяви від 20.08.2024 на виготовлення пенсійного посвідчення та доданих до неї документів, а також вчинити всі необхідні дії з метою виготовлення на ім`я ОСОБА_1 пенсійного посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.0.024 ОСОБА_1 надіслано на офіційну електронну адресу відповідача заяву на виготовлення пенсійного посвідчення за встановленою додатком 1 до Порядку № 26-1 формою, до якої ним додано копії паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та електронну копію фотокартки та у заяві нею зазначено про зобов`язання отримання пенсійного посвідчення в ГУ ПФУ в Тернопільській області. Однак, як вказав позивач, замість подання в електронній формі до Пенсійного фонду України відомостей для виготовлення пенсійного посвідчення позивача разом з електронною копією фотокартки та видачі пенсійного посвідчення після його виготовлення, відповідачем, у листі від 04.09.2024 вказано на необхідність надання позивачем вже поданих документів особисто, звернувшись до сервісного центру територіального органу ПФУ.

Беручи до уваги те, що позивачка подала відповідачу усі документи, необхідні для виготовлення їй пенсійного посвідчення, вважає, що дії відповідача щодо відмови у видачі їй такого посвідчення є протиправними.

Ухвалою суду від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, у відзиві від 05.11.2024 просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав того, що на електронну адресу Головного управління ПФУ в Тернопільській області надійшло звернення позивача від 21.08.2024 щодо виготовлення пенсійного посвідчення. Дане звернення було розглянуте відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», у якому було надано відповідні рекомендації. Із врахуванням вищенаведених норм законодавства, відповідачем не було вчинено жодних дій чи бездіяльності, яка би порушила права позивача на отримання пенсійного посвідчення. З огляду на це, просили позовні вимоги залишити без задоволення.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі те, що позивачка з 29.09.2021 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Тернопільській області та отримує пенсію по інвалідності, як інвалід ІІ групи, відповідно до Закону України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування».

Виплату пенсії продовжено на період дії воєнного стану, з 01.11.2023 по 12.02.2025.

Перебуваючи з 06.03.2022 за межами України у зв`язку із воєнним станом та з метою лікування, позивачка 20.08.2024, за допомогою веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України, намагалася сформувати заяву з метою оформлення пенсійного посвідчення, оскільки термін попереднього закінчився 14.08.2024.

Зважаючи на технічні помилки, подати таку заяву у останньої не було змоги, після чого заява на виготовлення пенсійного посвідчення з необхідними документами була подана 05.09.2024 до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.09.2024 7174-7065/А-02/8-1900/24 позивачці відмовлено у виготовленні пенсійного посвідчення.

При цьому рекомендовано, для виготовлення пенсійного посвідчення, особисто звернутися до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) територіального органу Пенсійного фонду України для написання заяви про виготовлення пенсійного посвідчення, а також проінформовано, що за допомогою веб-порталу електронних послу Пенсійного фонду України, електронна адреса - http://portal.pfu.gov.ua, застрахована особа може, зокрема, оформити пенсійне посвідчення.

Окрім цього, без реагування залишено заяву про виготовлення пенсійного посвідчення, що була подана ОСОБА_1 повторно 05.09.2024.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Приписами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість бездіяльності, дій відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ст.30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ч.4 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Видача пенсійного посвідчення для пенсіонерів здійснюється безоплатно.

Порядок видачі, зразок та форма пенсійного посвідчення затверджуються правлінням Пенсійного фонду.

Про порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії затверджений постановою правління Пенсійного фонду від 03.11.2017 № 26-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2017 за № 1464/31332 (далі - Порядок № 26-1).

У відповідності до пункту 2 розділу І Порядку № 26-1 пенсійні посвідчення виготовляються на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення (додаток 1) особи, якій призначено пенсію, що подається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії.

Пенсійні посвідчення виготовляються у паперовій формі згідно зі зразком та описом бланка пенсійного посвідчення, наведеними у додатку 2 до цього Порядку, або у вигляді платіжної картки, яка одночасно є пенсійним посвідченням, містить графічну та електронну інформацію про власника, ключі кваліфікованого електронного підпису (далі - електронне пенсійне посвідчення). Відповідно до пунктів 1-3 розділу ІІ Порядку № 26-1, виготовлення пенсійних посвідчень здійснюється на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення та таких відомостей:

1) реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

2) прізвища, імені та по батькові;

3) дати народження;

4) статі;

5) номера особового рахунку;

6) виду пенсії (за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника, за вислугу років);

7) групи, підгрупи, причини інвалідності із зазначенням у відповідних випадках нозологічних форм захворювань;

8) терміну дії посвідчення.

Особам, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті, у пенсійному посвідченні реєстраційний номер облікової картки платника податків не зазначається.

Пенсійне посвідчення виготовляється на ім`я особи, якій призначено пенсію. У разі якщо пенсія призначена неповнолітній або недієздатній особі чи особі, цивільна дієздатність якої обмежена, у посвідченні додатково зазначаються прізвище, ім`я та по батькові законного представника.

Відомості про групу, підгрупу, причину інвалідності та строк, на який встановлено інвалідність, зазначаються в посвідченні незалежно від виду призначеної пенсії.

Згідно із п. 1-3 розділу VI Порядку №26-1 пенсійне посвідчення видається особі, якій призначено пенсію, особисто або її законному представнику у разі пред`явлення документів, що дають змогу територіальному органу Пенсійного фонду (банку) ідентифікувати одержувача пенсій та його законного представника, а також документів, що підтверджують статус законного представника (відповідне посвідчення, свідоцтво про народження, рішення суду тощо), та додатково у разі, якщо законний представник є резидентом, - документів, виданих відповідними контролюючими органами, що засвідчують його реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків. Видача пенсійних посвідчень здійснюється зазначеним у заяві територіальним органом Пенсійного фонду України, електронних пенсійних посвідчень - зазначеним у заяві відділенням банку. Видача пенсійних посвідчень територіальним органом Пенсійного фонду здійснюється під підпис у журналі обліку пенсійних посвідчень за формою згідно з додатком 6 до цього Порядку.

У відповідності до розділу ІІІ Порядку № 26-1 сформовані відомості для виготовлення пенсійних посвідчень подаються управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями до відповідних головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі щотижня в електронній формі до 12:00 понеділка тижня, наступного за тим, у якому ці відомості були зібрані.

Разом з відповідними відомостями подається електронна копія фотокартки одержувача пенсії.

Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не пізніше 12:00 вівторка тижня, наступного за тим, у якому ці відомості були зібрані, подають до Пенсійного фонду України зведені відомості в електронній формі разом з електронними копіями фотокарток.

Подання відомостей здійснюється засобами інформаційно-телекомунікаційної системи Пенсійного фонду України.

Пенсійний фонд України на підставі відомостей, отриманих від територіальних органів Фонду, забезпечує у двотижневий строк виготовлення посвідчень та ведення обліку їх виготовлення.

До початку виготовлення пенсійних посвідчень здійснюється перевірка наявності раніше призначених пенсій (виготовлених посвідчень) особам, щодо яких подано відомості для виготовлення пенсійних посвідчень.

Закупівля бланків пенсійних посвідчень здійснюється Пенсійним фондом України з урахуванням частини третьої статті 3, частини другої статті 18 Закону України "Про адміністративні послуги" відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі".

Для організації приймання і передавання пенсійних посвідчень у Пенсійному фонді України та територіальних органах Фонду згідно з наказами керівників призначаються особи, відповідальні за приймання і передавання посвідчень (далі - відповідальні особи).

Передача виготовлених пенсійних посвідчень територіальним органам здійснюється за актом приймання-передавання пенсійних посвідчень за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Передавання посвідчень здійснюється від Пенсійного фонду України головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не рідше ніж двічі на місяць, від головних управлінь підвідомчим їм управлінням Фонду не пізніше ніж у дводенний строк з моменту їх отримання.

Пенсійні посвідчення до їх передавання або видачі зберігаються у спеціально обладнаних сейфах або металевих шафах.

Знищення пенсійних посвідчень проводиться комісіями чисельністю не менше 3 осіб, які утворюються на підставі наказів начальників територіальних органів Пенсійного фонду України.

Головою комісії за посадою є начальник територіального органу Пенсійного фонду України.

Про знищення посвідчень складається відповідний акт, який підписується всіма членами комісії.

Строк дії пенсійного посвідчення в паперовій формі не обмежується, крім випадків, коли пенсію призначено на визначений строк.

Згідно з пунктами 1-3 розділу VI Порядку № 26-1 пенсійне посвідчення видається особі, якій призначено пенсію, особисто або її законному представнику у разі пред`явлення документів, що дають змогу територіальному органу Пенсійного фонду (банку) ідентифікувати одержувача пенсій та його законного представника, а також документів, що підтверджують статус законного представника (відповідне посвідчення, свідоцтво про народження, рішення суду тощо), та додатково у разі, якщо законний представник є резидентом, - документів, виданих відповідними контролюючими органами, що засвідчують його реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Видача пенсійних посвідчень здійснюється зазначеним у заяві територіальним органом Пенсійного фонду України, електронних пенсійних посвідчень - зазначеним у заяві відділенням банку.

Видача пенсійних посвідчень територіальним органом Пенсійного фонду здійснюється під підпис у журналі обліку пенсійних посвідчень за формою згідно з додатком 6 до цього Порядку.

Отже, з наведеного слідує, що пенсійне посвідчення видається особі, якій призначено пенсію, особисто або її законному представнику.

Особам, яким видано електронне пенсійне посвідчення, пенсійне посвідчення в паперовій формі не видається.

Отже, відповідно до положень пункту 2 Порядку №26-1, пенсійні посвідчення виготовляються на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення (додаток 1) особи, якій призначено пенсію, що подається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії.

При цьому, суд звертає увагу, що Порядком 26-1 та/або Порядком № 7-1 не визначено підстав для відмови особі у видачі електронного пенсійного посвідчення.

Отже, зважаючи на викладене, суд висновує, що відповідь Головного управління ПФУ в Тернопільській області, викладена у листі від 04.09.2024, щодо особистого звернення до територіального органу ПФУ для написання заяви про виготовлення пенсійного посвідчення є протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей1,8,92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Як встановлено судом, з 29.09.2021 позивачка є одержувачем пенсії по інвалідності відповідно до Закону України №1058-IV.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2022 №390 "Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану" внесено зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану.

Так, постанову Кабінету Міністрів України від 08.03.2022 №225 "Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України" доповнено п.3 такого змісту: "Повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану на території України, переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення:

осіб з інвалідністю та осіб, яким встановлено ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках), лікарсько-консультативною комісією на медико-соціальну експертизу відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317;

дітей з інвалідністю лікарем до лікарсько-консультативної комісії відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 100, ст. 3666).

При цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд".

Відтак, позивач має підставу для продовження інвалідності до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд.

20.08.2024, за допомогою веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 намагалася сформувати заяву з метою оформлення пенсійного посвідчення, оскільки термін попереднього закінчився 14.08.2024, що підтверджується листом від 12.02.2024 №1691-1265/Г-02/8- 1900/24.

Однак, таку заяву не можливо подати, оскільки останньою було отримано повідомлення, про те, що «Вже існує звернення за виготовленням ЕПП/ППП з таким же податковим номером у статусах відмінних від «Виконано ЕПП, «Помилкове» або «Знищено ЕПП».

В подальшому, 05.09.2024 позивачка повторно звернулася із заявою щодо виготовлення пенсійного посвідчення з усіма необхідними документами, а також електронною копією фотокартки до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Більше того, право позивачки на отримання пенсії по інвалідності не оспорюється, також відповідачем не оспорюється і факт видачі ОСОБА_1 пенсійного посвідчення, строк дії якого закінчився 14.08.2024.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо неподання відомостей для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 з електронною копією фотокартки ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України у складі зведених відомостей в електронній формі для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 та щодо невидачі пенсійного посвідчення ОСОБА_1 на підставі поданої заяви від 20.08.2024 на виготовлення пенсійного посвідчення та доданих до неї документів.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати відомості для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 з електронною копією фотокартки ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України у складі зведених в електронній формі для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 та видати пенсійне посвідчення ОСОБА_1 на підставі поданої заяви від 20.08.2024 на виготовлення пенсійного посвідчення та доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкти владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довів правомірність оскаржуваних дій.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України від "Про судовий збір".

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо неподання відомостей для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 з електронною копією фотокартки ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України у складі зведених відомостей в електронній формі для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 та щодо невидачі пенсійного посвідчення ОСОБА_1 на підставі поданої заяви від 20.08.2024 на виготовлення пенсійного посвідчення та доданих до неї документів.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати відомості для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 з електронною копією фотокартки ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України у складі зведених в електронній формі для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_1 та видати пенсійне посвідчення ОСОБА_1 на підставі поданої заяви від 20.08.2024 на виготовлення пенсійного посвідчення та доданих до неї документів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.