Справа № 240/10069/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Житомир

справа № 240/10069/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.02.2024 №362 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи за які позивачем сплачені страхові внески, а саме: січень-грудень 2004 року (1 рік); квітень-грудень 2005 року (9 місяців); січень-грудень 2006 року (1 рік); січень та грудень 2007 року (2 місяці); січень-грудень 2008 року (1 рік), що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.01.2024 №0600-0603-8/10424;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 26.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки він, як учасник бойових дій має право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років.

До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 22.05.1997 по 20.08.1997, оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу, а також період провадження підприємницької діяльності з 20.01.2004 по 30.12.2016 та періоди згідно з довідкою від 24.01.2024 №0600-0603-8/10424, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Вважаючи, що має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№34482/24).

Зазначає, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.115 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", як учаснику бойових дій, оскільки за наявними документами та даними системи персоніфікованого обліку страховий стаж ОСОБА_1 визначено у кількості 21 рік 4 місяці 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії (25 років).

До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 22.05.1997 по 20.08.1997, оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу, а також період провадження підприємницької діяльності з 20.01.2004 по 30.12.2016 та періоди згідно з довідкою від 24.01.2024 №0600-0603-8/10424, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.

До уваги не взято довідку від 15.06.2023 №531 відповідно додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2022 №1193, яка є належним підтвердженням безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, оскільки не вказано населений пункт.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.01.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та 01 лютого 2024 року прийнято рішення №62 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В зазначеному рішенні вказано, що наявними документами та даними системи персоніфікованого обліку страховий стаж ОСОБА_1 визначено - 21 рік 4 місяці 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії (25 років).

До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 22.05.1997 по 20.08.1997, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 06.08.1984, оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу, а також період провадження підприємницької діяльності з 20.01.2004 по 30.12.2016 та періоди згідно довідки від 24.01.2024 №0600-0603-8/10424, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Листом від 07.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивачу про прийняте рішення щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991№1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Зазначена норма кореспондується з пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), яким встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), заходів.

Отже, військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

Щодо необхідності надання додаткових документів, з метою підтвердження участі позивача у бойових діях, суд зазначає наступне.

Подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 визначено перелік документів, що подають разом із заявою про призначення пенсії. Так, відповідно до підпункту 6 пункту 2.1 розділу 2 Порядку визначено документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

Такими документами є:

- документи про проходження військової служби (служби);

- довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації;

- посвідчення учасника бойових дій;

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що документом, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій є 1) посвідчення учасника бойових дій; або 2) документи про проходження військової служби (служби)/довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Зміст вищевказаної норми не зобов`язує особу надати всі перераховані документи для призначення пенсії, а лише один з зазначених.

Аналогічного правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 340/576/19.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 , має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.

Суд вказує, що належність позивача до особи, яка має статус учасника бойових дій ніким не заперечується, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку, а відтак позивач має право користуватись пільгами, встановленими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, пільгами щодо призначення дострокової пенсії.

Слід зазначити, що правовий статус ветеранів війни визначений Законом України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII), відповідно до статті 5 якого учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з положеннями статті 6 Закону №3551-XII, учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-12) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення учасника бойових дій» та нагрудний знак «Ветеран війни - учасник бойових дій».

Посвідчення учасника бойових дій» і нагрудний знак видаються органами Міноборони, СБ, МВС за місцем проживання ветерана. (пункт 7 вказаного Положення).

Пунктом 2 цього Положення встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-12), на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Суд звертає увагу, що повноваження щодо перевірки наявності у особи права на отримання статусу учасника бойових дій, у тому числі, й перевірки факту чи брала така особа участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів військ, належать органам, які видають «Посвідчення учасника бойових дій». Останнє є єдиним документом, що підтверджує статус учасника бойових дій та надає особі право користування пільгами, встановленими законом, в тому числі, і пільгами щодо дострокового призначення пенсії.

Враховуючи, що позивачем до матеріалів справи, а також до пенсійного органу, було надано копію посвідчення серії учасника бойових дій, суд вважає обґрунтованими доводи щодо підтвердження факту участі позивача в бойових діях.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_5 від 15 червня 2023 року №531 ОСОБА_1 в період з 07.03.2022 по 31.08.2022, з 18.10.2022 по 07.03.2023, з 18.03.2023 по 05.05.2023, з 10.05.2023 по 26.05.2023 брав безпосередню участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв"язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в Донецькій, Сумській та Чернігівській області.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 26 січня 2024 року позивач досягнув віку, який за умови наявності страхового стажу 25 років дає право на призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1статті 115 Закону №1058-ІV.

Однак, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком, в оскаржуваному рішенні, органом Пенсійного фонду України вказано про відсутність у позивача необхідного страхового стажу (25 років), у зв"язку з нехарахуванням періоду провадження підприємницької діяльності з 20.01.2004 по 30.12.2016 та періодів згідно з довідкою від 24.01.2024 №0600-0603-8/10424, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Відповідно до статті 1 Закону України 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

За приписами частини 2 статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, до страхового стажу зараховується обчислений у місяцях період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, і за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У той же час, відповідно до пункту 31 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV, яким указаний розділ доповнено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно із пунктом 4 Порядку №637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

У свою чергу, порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №22-1).

Вимогами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком №637. За період роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (далі Положення №10-1), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до названого Положення (далі індивідуальні відомості про застраховану особу).

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Таким чином, періоди ведення підприємницької діяльності з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно беззастережно включаються до страхового стажу і незалежно від сплаченого розміру страхових внесків (єдиного внеску). Єдиними умовами застосування пункту 31 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV є сплата страхових внесків або єдиного внеску у будь-якому розмірі, а також те, щоб особа не була звільнена від сплати єдиного внеску.

Абзац 37 статті 1 Закону України №1058-IV визначає, що страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, як єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, так і збір на обов`язкове державне пенсійне страхування є страховими внесками.

При цьому слід ураховувати, що Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року №727/98 було установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб`єктів малого підприємництва, зокрема, як фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Суб`єкти малого підприємництва фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва фізичних осіб установлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету 43 відсотки; до Пенсійного фонду України 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Пунктом 6 зазначеного Указу було встановлено, що суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов`язкових платежів), зокрема, як збору на обов`язкове державне пенсійне страхування; збору на обов`язкове соціальне страхування; внесків до Фонду України соціального захисту інвалідів; податку на доходи фізичних осіб.

Ураховуючи наведене, в період дії названого Указу Президента України з 10 вересня 1998 року по 01 січня 2012 року фізичні особи підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, щомісяця сплачували єдиний податок в розмірі від 20 до 200 гривень, з яких не ними, а замість них органом Державного казначейства України в безумовному порядку перераховувалось 42 відсотки сплаченого єдиного податку до Пенсійного фонду України. При цьому такі фізичні особи підприємці взагалі були звільнені від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, як і від обов`язку окремо звітувати перед органами Пенсійного фонду України.

Закон України №1058-IV безпосередньо не визначає, яким чином підтверджується сплата фізичною особою підприємцем страхових внесків з 01 січня 2004 року.

Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року підтверджується даними вказаними у довідці із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, його викладено у новій редакції постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2021 року №33-1, яка набрала чинності з 10 грудня 2021 року.

У редакції названої постанови підпункт 2 не передбачає відповідних застережень щодо підтвердження здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою відповідною довідкою. Положення Порядку №22-1 після внесення відповідних змін взагалі не містять застережень з цього приводу.

Додатково суд зауважує, що пунктом 8 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2464-VI установлено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування формується на базі системи персоніфікованого обліку внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із статтями 16 20 цього Закону, Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб. Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду, зокрема, від: податкових органів та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; платників єдиного внеску; застрахованих осіб; територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску; інших джерел, передбачених законодавством.

Реєстр застрахованих осіб автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із пунктом 5 розділу І, пунктами 1, 2 розділу ІІ, пунктами 1 3, 6 розділу IV указаного Положення №10-1, Реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій.

Джерела формування реєстру застрахованих осіб визначені статтею 18 Закону України №2464-VI. У Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація (далі обробка інформації) про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із: звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу; системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; електронних пенсійних справ; системи обліку сплати страхових внесків; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням; реєстру страхувальників Державного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; звернень громадян до органів Пенсійного фонду України; інших джерел, передбачених законодавством.

Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені частиною 3 статті 20 Закону України №2464-VI та частиною 3 статті 21 Закону України №1058-ІV. До облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування

Відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих страхових внесків за період до 01 січня 2011 року подаються лише за результатами перевірки, здійсненої за заявою страхувальника, та вносяться до Реєстру застрахованих осіб на підставі наказу керівника відповідного територіального органу у десятиденний строк після узгодження результатів перевірки.

Відповідно до статті 23 Закону України №2464-VI, на виконання своїх повноважень Пенсійний фонд та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування мають право безоплатно отримувати від податкових органів відомості про суми надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій та суми коштів, перерахованих на їхні рахунки, а в разі виявлення розбіжностей письмову інформацію про причини таких розбіжностей.

Пенсійний фонд та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування зобов`язані надавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості про свої рахунки, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для перерахування на них страхових коштів та завчасно повідомляти про зміну таких рахунків.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, Пенсійний фонд, фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюють обмін інформацією у випадках, передбачених цим Законом. Порядок здійснення такого обміну визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, спільно з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року №794 було затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, відповідно до пунктів 1 8, 13 персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі відомості про фізичних осіб).

Основні завдання персоніфікованого обліку: створення єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб; створення інформаційних передумов для визначення розміру виплат за пенсійним страхуванням залежно від тривалості страхового стажу та особистого внеску фізичної особи у формування коштів цього страхування.

Персоніфікований облік здійснюється відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавства про обов`язкове державне пенсійне страхування, цього Положення. Персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі уповноважений орган). В основі персоніфікованого обліку лежить обов`язковість використання індивідуального ідентифікаційного номера даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

Уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право: своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цього Положення; проводити у роботодавців перевірку достовірності поданих відомостей про фізичних осіб, зокрема перевірку фінансових та інших документів, що підтверджують зазначені відомості; у встановленому порядку притягати до відповідальності осіб, винних у порушенні строків подання відомостей, а також подання неправдивих відомостей про фізичних осіб.

Уповноважений орган: створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб; забезпечує автоматизоване використання відомостей про фізичних осіб для визначення права на виплати за пенсійним страхуванням та розміру цих виплат, тощо.

Уповноважений орган виконує функції щодо організації персоніфікованого обліку в тісній взаємодії з центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, державної податкової адміністрації, фінансовими органами, банківськими установами.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять в установленому порядку від: Державної податкової адміністрації; інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів; роботодавців; інших підприємств, установ та організацій.

Отже, системний аналіз наведених правових норм надає можливість стверджувати, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Разом з тим, пенсійні органи наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії, і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення. У свою чергу, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка в проміжок часу з 2000 по 2017 рік займалася підприємництвом, для її страхового стажу є сам лише факт сплати нею страхових внесків, незалежно від їх розміру, з урахуванням того, що така особа не повинна була в обов`язковому порядку звітувати про сплату і розмір страхових внесків.

Матеріали справи свідчать, що у спірні періоди, зокрема з січня по грудень 2004 року, з квітня по грудень 2005 року, з січня по грудень 2006 року, за січень та грудень 2007 року, з січня по грудень 2008 року позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування, сплачував єдиний податок у порядку та розмірах, визначених чинним на той час законодавством.

Ці обставини підтверджуються наявними у справі свідоцтвами про сплату єдиного податку від 14.12.2004, від 13.12.2007 та від 08.12.2009.

Суд вказує, що представником позивача вчинено дії щодо отримання інформації від ГУ ДПС у Житомирській області, відповідно до листа №4022/6/06-30-24-03-02 від 23.02.2024 податковий орган зазначив, що до 2013 року ведення обліку податкові, зборів, платежів здійснювалось в АІС «Облік податків та платежів» що на даний час не функціонує, а тому надати інформацію за період з 2003 по 2011 рік неможливо (а.с. 28).

При цьому, листом від 24.01.2024 №0600-0603-8/10424 Головне управління Пенсійного фонду у Житомирській області на звернення позивача повідомило, що відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року №727/98 сума коштів єдиного податку надійшли у період з січня по грудень 2004 року, з квітня по грудень 2005 року, з січня по грудень 2006 року, за січень та грудень 2007 року, з січня по грудень 2008 року (а.с. 34).

З огляду на викладене, враховуючи обставини даної справи та відповідно до вищенаведених законодавчих положень, суд дійшов висновку, що позивач набув право на зарахування періоду з січня по грудень 2004 року, з квітня по грудень 2005 року, з січня по грудень 2006 року, за січень та грудень 2007 року, з січня по грудень 2008 року до його страхового стажу, яке було порушено внаслідок протиправних дій відповідача.

При цьому відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що маючи сумніви у наявності підстав для врахування позивачу при призначенні пенсії за віком зазначеного періоду здійснення підприємницької діяльності як страхового стажу, він використав всі надані йому законодавчі інструменти для перевірки відповідних обставин та фактів і забезпечення реалізації конституційного права позивача на пенсію.

Суд повторно наголошує, що для врахування спірного періоду здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу визначальне значення має лише сам факт сплати внесків в будь-якому розмірі, тобто у сумі більшій, ніж нуль гривень.

Твердження органів Пенсійного фонду про відсутність в реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про сплату позивачем страхових внесків та їх розмір суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вказано вище, позивачем виконано всі покладені на нього обов`язки, а неналежне функціонування реєстру та/або неповне відображення в ньому певних відомостей в жодному разі не може бути підставою для порушення права особи на пенсійне забезпечення. Крім того, орган Пенсійного фонду не позбавлений можливості отримувати відповідну інформацію для наповнення реєстру також і з інших джерел, а не тільки від самого позивача як фізичної особи підприємця.

Крім того, на момент виникнення спірних правовідносин нормативно-правові акти не встановлюють такої умови для зарахування спірних періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу, як наявність в реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування певної інформації.

Крім зазначеного, як свідчать матеріали справи, позивач у спірний період, сплачував єдиний податок, до складу якого входили і внески до Пенсійного фонду.

Оскільки позивач наданими документами підтвердила факт сплати страхових внесків (єдиного податку), і такий факт не спростовано відповідачем, суд уважає безпідставним не врахування пенсійним органом до трудового стажу періоду підприємницької діяльності позивача з січня по грудень 2004 року (1 рік), з квітня по грудень 2005 року (9 місяців), з січня по грудень 2006 року (1 рік), за січень та грудень 2007 року (2 місяці) , з січня по грудень 2008 року (1 рік), а тому такі дії слід визнати протиправними.

Отже, в межах розгляду справи судом встановлено, що 21 рік 8 місяців 4 дні - страховий стаж позивача, зарахований органом Пенсійного фонду, та 3 роки 11 місяців (з січня по грудень 2004 року, з квітня по грудень 2005 року, з січня по грудень 2006 року, за січень та грудень 2007 року, з січня по грудень 2008 року) - встановлений за результатами розгляду справи, що у своїй сукупності становить понад 25 років страхового стажу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що звернувшись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії позивач подав весь необхідний пакет документів.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №62 від 01.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Щодо дати, з якої позивач набув права на призначення пенсії за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи дату звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії - 26.01.2024, та дату народження позивача - 29.09.1966, суд дійшов висновку про те, що пенсію за віком слід призначити саме з 26.01.2024.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

З метою обрання належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов"язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період зайняття позивачем підприємницької діяльності з січня по грудень 2004 року, з квітня по грудень 2005 року, з січня по грудень 2006 року, за січень та грудень 2007 року, з січня по грудень 2008 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України №1058-IV, як учаснику бойових дій, з 26.01.2024.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимог в частині негайного виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Отже, негайному виконанню підлягає, зокрема, судове рішення, яким присуджено виплату грошової суми конкретно визначеної, з якої і вираховується сума стягнення за один місяць.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для негайного виконання рішення суду необхідно встановити, яких саме спірних правовідносин стосується предмет спору та який саме спосіб захисту порушених прав особи обрано судом.

У цій справі, рішення ухвалено не про стягнення конкретного розміру пенсії, а про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо призначення та виплати позивачу пенсії, а тому суд позбавлений можливості встановити розмір пенсії в межах суми за один місяць, а отже, підстави для задоволення вимоги позивача про звернення рішення до негайного виконання відсутні і в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ідн. номер НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, 7, м.Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №62 від 01.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, як учаснику бойових дій.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період зайняття ОСОБА_1 підприємницької діяльності з січня по грудень 2004 року, з квітня по грудень 2005 року, з січня по грудень 2006 року, за січень та грудень 2007 року, з січня по грудень 2008 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, як учаснику бойових дій, з 26.01.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Повний текст складено: 03 грудня 2024 р.

03.12.24