Справа № 160/27880/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-
18 жовтня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 в особі представника ОСОБА_2 , через систему "Електронний Суд" звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 з вимогами:
- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування шкоди у розмірі 63 246,13 грн. (шістдесят три тисячі двісті сорок шість грн. 13 коп.) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачем 07.11.2024 подано до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву вказано, що відповідач був зарахований у списки частини НОМЕР_1 у званні молодший сержант у цьому ж званні і звільнився, цей факт вже ставить під сумнів компетентність особи яка проводила службове розслідування чи спеціально злочинним чином спотворює факти. Молодший сержант ОСОБА_5 не був у списках військової частини НОМЕР_1 за період служби Відповідача в військовій частині НОМЕР_1 (з 09.07.2023р. по 29.02.2024р.), а грошовий атестат ОСОБА_6 був помилково виписаний, військовою частиною НОМЕР_4 , зарахованому в списки частини старшому солдату ОСОБА_7 згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №21 від 25.06.2023р., котрий Відповідач фізично не міг перевірити так як був зарахований у списки частини 09.07.2023р. згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №35 від 09.07.2023р. на посаду Головного сержанта 4 інженерного взводу 3 інженерної роти Військової частини НОМЕР_1 . Після того як відповідача було призначено на посаду Начальника розрахункової групи Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 виявив цю помилку та звернувся до військової частини НОМЕР_4 щоб вони виправили помилку і Відповідачу було надіслано виправлений грошовий атестат. На цьому питання і було закрите і ОСОБА_7 нічого не нараховувалось та не виплачувалось. Сержант ОСОБА_8 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.01.2024 р. №24, знаходиться в СЗЧ з 24.01.2024 року. Інформацію про наявність чи не наявність особового складу надається Начальником штабу. За час служби ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово-економічної служби переплат по військовослужбовцям які самовільно залишили військову частину не було що підтверджує проходження аудиту на правильність виплати грошового забезпечення, який було проведено «4 територіальним управлінням внутрішнього аудиту» у грудні 2023 р., та погасили відомості за червень-листопад 2023 р. Оскільки на день звільнення ОСОБА_1 29.02.2024р., в відомості за лютий 2024р. та березень 2024р. останнім інформація не вносилась та відповідачем не підписувались. Під час здавання посади Відповідачем була передана уся документальна та цифрова база солдату ОСОБА_9 . Жодних порушень з боку Відповідача не було, що в свою чергу підтверджує і проведений аудит Міністерства Оборони України, який Відповідач пройшов в січні 2024 року.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2023 р. №103 молодшого сержанта ОСОБА_1 , начальника розрахункової групи фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 12 вересня 2023 року №216-РС на посаду начальника фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 3101013.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.02.2024р. №60 начальника фінансово економічної служби молодшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби (через сімейні обставини).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2024 № 119 "Про проведення службового розслідування" було призначено проведення службового розслідування за фактом помилкової виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 .
Заступником командира батальйону з логістики начальником логістики військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_10 , актом службового розслідування від 23.05.2024 встановлені факти помилкової виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, у колишнього начальника ФЕС - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_13 присутня:
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків порушення вимог п. 4.3. Правил № 280 щодо стосовно того, що начальник фінансового органу повинен ретельно перевірити у пред`явлених військовослужбовцями грошових атестатах правильність i повноту зроблених у них записів. Про всі виявлені порушення начальник фінансового органу повинен повідомити у військову частину, яка допустила порушення, i в її забезпечувальний фінансовий орган та відповідальності за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань i нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.
4) вина особи в завданні шкоди вина колишнього начальника ФЕС головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_13 у вигляді необережності.
Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина колишнього начальника ФЕС - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 виражається у формі необережності.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2024 року № 63 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2024 року № 42/1» визначено: - «Відповідно до довідки про вартісну оцінку заподіяної шкоди стосовно здійснених військовою частиною НОМЕР_6 виплат грошового забезпечення та допомоги на оздоровлення на підставі розрахунково-платіжних відомостей військової частини НОМЕР_1 (далі - Довідка).
Військовою частиною НОМЕР_1 підготовлений розрахунок заподіяної шкоди нарахуванням з вартістю ПДФО 18%, ЄСВ 22%.
Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина колишнього старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини старшого лейтенанта ОСОБА_19 та колишнього начальника фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_15 виражається у формі необережності».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03 жовтня 2019 року
№ 160-IX (надалі Закон №160-IX), Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» 21 вересня 1999 року
№ 1075-XIV (надалі Закон №1075-XIV).
Відповідно до ст.1 Закону №1075-XIV військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, а також акції, частки у статутному капіталі юридичних осіб (далі - корпоративні права) тощо.
Стаття 3 №1075-XIV передбачає, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку.
Згідно ст. 7 Закону №1075-XIV, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.
Частиною 1 ст. 3 Закону №160-IX визначено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Згідно ст. 11 Закону України Закон України № 160-IX у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.
Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.
Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.
Відповідно до вимог ст. 12 Закон України № 160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України - Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Пунктами 84, 85 визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
При цьому, суд зауважує, що накази командира наказом командира військової частини НОМЕР_1 : від 23.04.2024 № 119 "Про проведення службового розслідування"; від 23.05.2024 року № 42/1 «Про затвердження службового розслідування», від 02.09.2024 року № 63 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2024 року № 42/1» Відповідачем не оскаржувались, та, як наслідок, є чинними та такими, що підлягають виконанню.
При прийнятті рішення у цій справі суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 22.01.2020 року у справі №813/1045/18, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-246, 250, 251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов з Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ПН НОМЕР_8 ) про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування шкоди у розмірі 63 246,13 грн. (шістдесят три тисячі двісті сорок шість грн. 13 коп.) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 грудня 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков