Справа № 280/7909/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 грудня 2024 року Справа № 280/7909/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати дії Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС за період 2022, 2023 та 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби протиправними;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених коштів компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, та здійснити виплату у сумі 16512,14 грн. грошової компенсації за 20 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС за 2022, 2023 та 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Позовну заяву мотивовано тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 62-РС від 12.06.2024 позивача було звільнено з військової служби у відставку відповідно пункту 3 підпункту «а» (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування па військовій службі) ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак, при звільненні відповідачем не виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2022, 2023, 2024 роки. Із діями та відповідним розрахунком Військової частини НОМЕР_2 позивач не згоден у повному обсязі, вважає їх такими, що суперечить нормам чинного законодавства України у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом. Позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання. Також, вказаною ухвалою було витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів особової справи позивача, довідку про суми нарахованого і виплаченого позивачу під час звільнення грошового забезпечення (із зазначенням складових), листування між сторонами з приводу предмету спору.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2024 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 копію матеріалів особової справи ОСОБА_1 .

13 вересня 2024 року до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_2 на позовну заяву. Відповідач проти вимог, викладених в позовній заяві, заперечує в повному обсязі та зазначає, що додаткова оплачувана відпустка терміном 14 робочих днів, передбачена положеннями п. 1 ч. 1 ст. 21, п. 22 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не віднесена Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96 до щорічних додаткових відпусток, а визначена як пільги та компенсація за шкоду, заподіяну здоров`я внаслідок Чорнобильської катастрофи. Такі відпустки відповідно до ст.4 Закону України «Про відпустки» належать до інших видів відпусток, установлених законодавством, та за них не проводиться виплата грошової компенсації у разі звільнення працівника. Додатково зазначено, що в день звільнення з військової служби позивачу було здійснено нарахування грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 та 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби у сумі 23116,66 грн. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Артоуз О.О. з 14 жовтня по 29 листопада 2024 року у навчальній відпустці розгляд справи здійснюється у перший робочий день після виходу судді із відпустки.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20.04.2021 по 12.06.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 за контрактом та відповідно до наказу від 12.06.2024 №62 РС був звільнений з військової служби у відставку (підпункту «а» пункту 3 - за віком - у разі досягнення граничного віку перебування па військовій службі).

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_4 від 23.12.1993 позивачу надано статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2.

Відповідно до копії посвідчення серії № НОМЕР_5 , виданого Військовою частиною НОМЕР_6 07.04.2023, позивач має статус учасника бойових дій та право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

12 липня 2024 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про подання відомостей про нарахування грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Просив здійснити нарахування та виплату належної грошової компенсації. Однак відповіді на дане звернення не отримав.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому компенсації, а тому вернувся до суду з даним позовом.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно з абз. 3 п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до п. 17 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з пунктом 18 статті 10-1 Закону №2011-ХІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Статтею 4 Закону України від 05.11.1996 № 504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28.02.1991 № 796-XII працівникам з числа постраждалих громадян, віднесених до категорії 2, надається пільга з використання чергової відпустки у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих (16 календарних) днів на рік.

Отже, зазначена додаткова відпустка не віднесена Законом № 504/96-ВР до щорічних додаткових відпусток (ст. 7, 8 Закону 504/96-ВР), а належить до інших видів відпусток, встановлених законодавством (ч. 2 ст. 4 Закону № 504/96-ВР). Ця відпустка є гарантованою державою пільгою, а тому роботодавець зобов`язаний забезпечити право працівника на відпустку впродовж календарного року.

Згідно пункту 5 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936, соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 6 - 13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та фізичними особами - підприємцями відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Положеннями пункту 6 вказаного Порядку передбачено, зокрема, що підприємства реєструються уповноваженим органом, для чого подають не пізніше ніж за два місяці до початку кожного бюджетного року відомості про підприємство з визначенням кількості постраждалих осіб за категоріями отримувачів компенсацій та допомоги певних видів та кількості громадян, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за формою, затвердженою Мінсоцполітики, і списки громадян із зазначенням прізвища, імені та по батькові, категорії, серії та номера посвідчення (за наявності), місця проживання (перебування), ідентифікаційного номера.

Графік відпусток громадян та розрахунок витрат для додаткової відпустки на наступний бюджетний рік подаються підприємством до уповноваженого органу разом із зазначеними відомостями.

У разі зміни зазначених відомостей, у тому числі найменування підприємства, його місцезнаходження та розрахункових рахунків, на які перераховуються кошти, та списків громадян підприємство повідомляє протягом 20 днів наступного місяця про такі зміни відповідних розпорядників коштів.

До 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, підприємства подають до уповноваженого органу документи щодо розрахункових витрат, пов`язаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів, за затвердженою Мінсоцполітики формою та реєстр отримувачів компенсаційних виплат і допомоги певних видів, де зазначаються прізвище, ім`я та по батькові, категорія, номер посвідчення, ідентифікаційний номер, відомості про нараховані виплати, суму компенсацій та вид допомоги.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що додаткова відпустка, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є гарантованою державою пільгою, із визначенням законом спеціального порядку надання цих відпусток, виходячи з особливостей їх фінансування, а тому відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у виплаті грошової компенсації.

Також, судом враховані правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладені в постанові від 30.06.2021 у справі № 591/3154/19 (провадження № 61-2509св21), зокрема, що додаткова відпустка як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не належить до основної щорічної відпустки, а Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містить норми згідно з якою можлива грошова компенсація такої невикористаної соціальної відпустки.

Також необхідно звернути увагу на те, що згідно з абз. 3 п. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Аналізуючи наведені вище правові норми, суд вважає, що відповідно до статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовець має право на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за його вибором.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.03.2021 у справі № 520/7314/2020.

Судом встановлено, що згідно з довідки про суми нарахованого і виплаченого під час звільнення грошового забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що позивачу виплачена компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023-2024 роки.

З огляду на викладене суд доходить висновку про те, що у позивача відсутні підстави для виплати грошової компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2022, 2023, 2024 роки.

Щодо посилання позивача у позові на правові висновки Верховного Суду у зразковій справі №620/4218/18, суд звертає увагу, що у даній справі йде мова щодо виплати грошової компенсації при звільненні за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в період визначений підпунктами 17-18 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". В той час, як у правовідносинах, що склались між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_2 , у даній справі позивач просить нарахувати та виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» який не містить норми згідно з якою можлива грошова компенсація такої невикористаної соціальної відпустки.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити дії відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02 грудня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз