Справа № 520/23576/24
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 р. Справа № 520/23576/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях, Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії начальника відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях, що полягають у винесенні постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №068714 від 21.05.2024 р.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068714 від 21.05.2024 р.;

- стягнути з начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням в розмірі 18 700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068714 від 21.05.2024 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін в судове засідання та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Також, ухвалою суду залучено в якості співвідповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (адреса: м. Київ, вул. Фізкультури, 9, 03150, ) по даній справі.

Копії ухвал надіслано відповідачам до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронного листа.

Представником відповідачів надіслано до суду відзиви на позов, в яких заперечували проти задоволення позовних вимог зазначивши, що в ході проведення рейдової перевірки був зупинений транспортний засіб марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з загальним напівпричепом SCHMITZ державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який на праві приватної власності належить позивачу та використовується ним у своїй господарській діяльності. На момент проведення перевірки встановлено відсутність оформлених тахокарт (з 13.04.2024 по 01.05.2024) або бланк підтвердження діяльності водія, у зв`язку з чим Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях складено акт та 03.05.2024 винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №068714 від 21.05.2024. Зважаючи, що транспортний засіб позивача обладнаний тахографом, позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, чого ним зроблено не було, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій підтримано правову позицію, викладену в позовній заяві.

Представником Державної служби України з безпеки на транспорті надіслано заперечення на відповідь на відзив.

Окремо суд звертає увагу, що в порядку ст. 47 КАС України позивачем подано уточнену позовну заяву.

Відповідно до ч.1, 7 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Оскільки позивачем не надано доказів направлення уточненої позовної заяви відповідачу, начальнику відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (на момент подачі заяви не був залучений співвідповідач) (фіскального чеку, опису вкладення, ін.) або її отримання відповідачем / його представником (розписка, ін.), заява про уточнення позовних вимог не приймається судом до розгляду та підлягає поверненню позивачу відповідно до ч.7 ст. 47 КАС України.

Зважаючи на що, адміністративний позов розглядається в первинній редакції.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківських областях та направлення на перевірку № НР 003125 від 26.04.2024, 03.05.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях проводилась рейдова перевірка на а/д Р-46 «Харків Охтирка», 19 км.

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений постановою КМУ №422 від 20.05.2013 (далі Порядок №422).

Відповідно до пункту 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з загальним напівпричепом SCHMITZ державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який на праві приватної власності належить позивачу та використовується ним у своїй господарській діяльності, що було установлено на підставі наданої водієм товарно-транспортної накладної №Р2230 від 03.05.2024, у графі «автомобільний перевізник» якої зазначено « ОСОБА_1 ».

В ході проведення рейдової перевірки встановлено відсутність оформлених тахокарт (з 13.04.2024 по 01.05.2024) або бланк підтвердження діяльності водія, що є порушенням статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, державними інспекторами Державної служби з безпеки на транспорті складено акт № АР 035640 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.05.2024.

Позивач від підпису акту та надання пояснень відмовився, про що зазначено в акті.

Відповідно до пункту 25 Порядку, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Повідомленням №38984/38/24-24 від 06.05.2024 ОСОБА_1 викликано для розгляду справи про порушення Закону України "Про автомобільний транспорт" до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях на 21.05.2024. Повідомлено, що в разі неявки розгляд справи здійснюватиметься без його участі відповідно до Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006.

Вказане повідомлення про розгляд справи направлялось на поштову адресу позивача та ним особисто отримано 11.05.2024 року, що підтверджено даними АТ «Укрпошта» з трекінгом 111.

На розгляд справи позивач не прибув, клопотань, заяв чи пояснень по суті не надавав. Справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглянута без його участі.

За результатами розгляду справи про порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", на підставі акту № АР035640 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.05.2024, за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №068714 від 21.05.2024, якою застосовано штраф 17 000,00 грн.

Вищевказану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу направлено на поштову адресу відповідача та ним особисто отримано 27.05.2024 року, що підтверджено даними АТ «Укрпошта» з трекінгом 530.

Не погоджуючись з діями начальника відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях, що полягають у винесенні постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №068714 від 21.05.2024, та вважаючи протиправною таку постанову, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ст.1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р. (далі - Порядок №1567).

Пунктом 2 Порядку № 1567 визначено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Абзацом 1 пункту 4 Порядку № 1567 встановлено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 15 Порядку № 1567 обумовлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст.ст. 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 20 Порядку №1567 зазначено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Як свідчать матеріали справи, посадовими особами Відділу під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі встановлено порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутність оформлених тахокарт (з 13.04.2024 по 01.05.2024) або бланк підтвердження діяльності водія.

Матеріалами справи підтверджено, що транспортний засіб позивача обладнаний тахографом.

Статтею 48 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону №2344-ІІІ дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №820/4624/17.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 цього Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, передбачених у ст.ст.39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 (далі - Положення) встановлюються особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Відповідно до п. 4 цей наказ (№340) набирає чинності з дня його офіційного опублікування (07.06.2010), крім пункту 6.1 Положення, затвердженого цим наказом, який набирає чинності для: - нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 150 км, перевезення небезпечних вантажів - з 01.06.2012; 4 - перевезення вантажів колісними транспортними засобами з повною масою понад 12 тон, нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю від 50 до 150 км - з 01.06.2013; - перевезення вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 тон до 12 тон - з 01.06.2015.

За приписом п. 6.1., 6.2. Розділу VI «Облік робочого часу» Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Відповідно до п. 6.4. Розділу VI «Облік робочого часу» Положення графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Автомобільний перевізник зобов`язаний додержуватись вимог Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241 (далі - Інструкція).

Пунктом 1.1 Інструкції визначено, що її положення розроблені відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1976 року про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт» та «Про дорожній рух».

Пунктом 1.3 Інструкції визначено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п.1.4 Інструкції, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Пунктом 3.3 Інструкції визначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа, транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

07 вересня 2005 року прийнято Закон України №2819 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних Засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01 липня 1970 року в м. Женева».

20.12.2010 набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди 5 щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної в Женеві 01.07.1970 року, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

З аналізу наведених приписів вбачається, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі оформлені тахокарти або бланк підтвердження діяльності водія у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №820/4624/17, від 19.03.2020 у справі №823/1199/17, що враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Отже, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти уповноваженим особам документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. До документів для здійснення внутрішніх перевезень обов`язковими є картка водія, у випадку обладнання транспортного засобу тахографом, чи індивідуальна контрольна книжка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа. Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документу під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезеннях.

Враховуючи викладене вище, водій транспортного засобу марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з загальним напівпричепом SCHMITZ державний номерний знак НОМЕР_2 , зобов`язаний був мати та надати посадовим особам відповідача при проведенні рейдової перевірки оформлену тахокарту, а в разі відсутності тахокарти з причин нездійснення діяльності водієм у відповідний період - бланк підтвердження діяльності, який містив би інформацію про періоди, протягом яких водій не виконував роботу з керування транспортним засобом.

Проте, на момент проведення рейдової перевірки у водія ОСОБА_1 була відсутня оформлена тахокарта за відповідний період або бланк підтвердження діяльності водія, що в свою чергу позивач у позові не заперечує.

Вищевказаних документів також не було надано позивачем і до суду.

Зважаючи на ненадання позивачем вищевказаних документів, Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях правомірно винесено постанову №068714 від 21.05.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу 17 000,00 грн.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на статтю 2 Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних Засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01 липня 1970 року в м. Женева», в якій зазначено, що ця Угода застосовується на території кожної Договірної Сторони до всіх міжнародних автомобільних перевезень, що виконуються будь-яким транспортним засобом, зареєстрованим на території зазначеної вище Договірної Сторони або на території будь-якої іншої Договірної Сторони, оскільки обов`язок водія мати та надати відповідні документи до перевірки, зокрема, оформлену тахокарту або бланк підтвердження діяльності, визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». І саме за порушення вимог цієї статті Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача був накладений штраф 17 000,00 грн. відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61022), Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (адреса: м. Київ, вул. Фізкультури, 9, 03150, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.