Справа № 420/18045/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у припиненні розгляду рапорту ОСОБА_1 від 01 травня 2024 р. про її звільнення військової служби в запас за підпунктом "г" (через сімейні обставини - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком з інвалідністю II групи), відповідно до пункту три частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 01 травня 2024 р. про її звільнення військової служби в запас за підпунктом "г" (через сімейні обставини - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком з інвалідністю II групи), відповідно до пункту три частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та направити його до військової частини НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . Батько позивача є інвалідом 2 групи та потребує постійного стороннього догляду як невиліковно хворий, внаслідок порушення функцій організму не може самостійно пересуватися, що підтверджується довідкою огляду СМЕК від 21.01.2008 р., висновком ВЛК Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" Одеської міської ради від 22.04.2024 р. № 4. 01.05.2024 р. позивач подала по команді рапорт про звільнення у запас військової служби за підпунктом "г" (через сімейні обставини - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком з інвалідністю ІІ групи) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". 02.05.2024 р. тво командира військової частини НОМЕР_3 направив рапорт до вищої військової частини НОМЕР_1 із клопотанням по суті рапорту. Командир військової частини НОМЕР_4 у разі відсутності законних підстав для відмови у задоволенні рапорту мав направити його для розгляду до командира вищої військової частини НОМЕР_2 , який у свою чергу мав би направити рапорт до Командувача Повітряними Силами ЗСУ для видання наказу про звільнення. Однак командиром військової частини НОМЕР_1 не прийнято жодного рішення по суті рапорту, не надано відповіді про його задоволення чи мотивованої відмови, не направлено до командира військової частини НОМЕР_2 . 09.05.2024 р. позивачу надано копію пояснювальної записки офіцера юридичного відділу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , у якій він висловив думку про відсутність підстав для звільнення позивача. На підставі даної пояснювальної записки розгляд рапорту позивача припинено, однак офіційної відповіді не надано. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

Ухвалою від 12.06.2024 р. у справі відкрито спрощене провадження, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву та зобов`язано відповідача надати до суду разом з відзивом належним чином засвідчені копії документів, що стосуються предмета позову, в тому числі докази розгляду рапорту позивача від 01.05.2024 р. про звільнення з військової служби.

Дану ухвалу доставлено до електронного кабінету відповідача 13.06.2024 р.

Ухвалою від 01.10.2024 р. повторно витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії документів, що стосуються предмета позову, в тому числі докази розгляду рапорту позивача від 01.05.2024 р. про звільнення з військової служби.

Вказану ухвалу направлено на на електрону пошту відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 07.10.2024 р.

Станом на 02.12.2024 р. відповідачем відзиву на позовну заяву та витребуваних судом доказів не надано.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .

01.05.2024 р. позивачем по команді подано начальнику командно-технічного вузла військової частини НОМЕР_3 рапорт, в якому просила клопотати про її звільнення з військової служби в запас за підпунктом "г" (через сімейні обставини - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком з інвалідністю ІІ групи) відповідно до пункту три частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову служби".

До рапорту було додано: копії паспорту батька, ідентифікаційного коду батька, свідоцтва про народження, довідки до акта огляду МСЕК, посвідчення офіцера, паспорту, ідентифікаційного коду.

Даний рапорт погоджено начальником командно-технічного вузла військової частини НОМЕР_5 , тво командира військової частини НОМЕР_3 та 02.05.2024 р. направлено командиру військової частини НОМЕР_1 .

Рапорт позивача надійшов до військової частини НОМЕР_1 07.05.2024 р. (вхідний № 2373).

Згідно пояснювальної записки офіцера юридичної групи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , на даний час відсутні підстави для звільнення за сімейними обставинами - у зв`язку із здійсненням постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, оскільки висновок про необхідність постійного догляду має бути зазначений у довідці МСЕК, однак такі відомості там відсутні; відповідно до наказу МОЗ України від 09.03.2021 р. № 407 заповнення висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковані хворі особи не можуть самостійно пересуватися та сомообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, віднесено до повноважень членів лікарської комісії, а не лікарсько-консультативної комісії.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як зазначалось вище, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 та виявила своє небажання продовжувати проходити військову службу, подавши рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.3 ч.5 ст.26 Закону № 2232-ХІІ.

Відповідно до пп."г" п.3 ч.5 ст.26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану на підставах, зокрема, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

В той же час, п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

При цьому відповідно до ч.7 ст.26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений Положенням "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затверджений Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення № 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з п.225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_6 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;

у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України;

у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України;

у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військовому званні - Президентом України.

Відповідно до п.233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 548-ХІV (далі - Статут) передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту встановлено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Підпункт 3.11.6 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального Штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 р. № 124, встановлює загальний 30 денний строк для виконання документів, в яких не зазначено строк виконання. Перебіг 30 денного строку розпочинається з моменту реєстрації документа у військовій частині, до якої він надійшов.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 р. № 170 (далі - Інструкція № 170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.5 розділу І Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Пунктом 12.9 розділу ХІІ Інструкції № 170 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у таких випадках звільнення:

за підставами, передбаченими пунктами "г" - "е" частини третьої, підпунктами "а", "ґ", "д", "е" пункту 1, підпунктом "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "д", "е", "є", "и" - "о" пункту 1, підпунктами "д", "е", "є", "з" - "м" пункту 2, пунктом 3 частини п`ятої, підпунктами "д" - "і" пункту 1, підпунктами "ґ" - "з" пункту 2, пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

за підставами, передбаченими пунктами "б", "в" і "д" частини третьої, підпунктом "г" пункту 1 частини четвертої, підпунктами "а", "б", "в", "ґ" пунктів 1,2 частини п`ятої, підпунктами "а", "б", "в", "ґ" пункту 1, підпунктами "а", "б", "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.

Згідно із абзацом 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

За загальним правилом, визначеним пп.3.11.6 Інструкції № 124, рапорт військовослужбовця про звільнення з військової служби має бути розглянутий командиром військової частини протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим вважається рапорт той, по якому прийнято рішення (наказ, відповідь на рапорт та інше) та таке рішення (відповідь на рапорт) доведена до військовослужбовця належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді заступника начальника командно-технічного вузла.

01.05.2024 р. позивачем подано по команді начальнику командно-технічного вузла військової частини НОМЕР_3 рапорт, в якому просила клопотати про її звільнення з військової служби в запас за підпунктом "г" (через сімейні обставини - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком з інвалідністю ІІ групи) відповідно до пункту три частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову служби".

Зазначений рапорт погоджено начальником командно-технічного вузла військової частини НОМЕР_5 , тво командира військової частини НОМЕР_3 та 02.05.2024 р. направлено командиру військової частини НОМЕР_1 .

Рапорт позивача надійшов до військової частини НОМЕР_1 07.05.2024 р. (вхідний № 2373).

Отже, із наведених обставин вбачається, що позивач дотрималася процедури подання рапорту про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.3 ч.5 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, що відповідає вимогам ст.ст.14, 31 Статуту.

Разом із тим, за рапортом позивача про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.3 ч.5 ст.26 Закону № 2232-ХІІ будь-якого рішення командиром військової частини НОМЕР_1 не приймалося, таких доказів відповідачем до суду не надано, незважаючи на те, що ухвалами від 12.06.2024 р. та від 01.10.2024 р. суд витребував у військової частини НОМЕР_1 докази розгляду рапорту позивача від 01.05.2024 р. про звільнення з військової служби.

Тобто, із наведених обставин можна дійти висновку, що рапорт позивача від 01.05.2024 р. командиром військової частини НОМЕР_1 не розглядався у порядку та у спосіб, передбачений Положенням № 1153/2008.

Отже, суд приходить до висновку про протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту позивача від 01.05.2024 р., у зв`язку з чим відповідача належить зобов`язати розглянути рапорт позивача від 01.05.2024 р. про звільнення її з військової служби.

В той же час відсутні підстави для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 направити рапорт до військової частини НОМЕР_2 , оскільки передумовою цього є розгляд відповідачем рапорту по суті, між тим у даному випадку військовою частиною НОМЕР_1 не розглянуто рапорт позивача про звільнення та жодного рішення не прийнято.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 01.05.2024 р. (вх. № 2373 07.05.2024 р.) про звільнення з військової служби за підпунктом "г" (через сімейна обставини - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком з інвалідністю ІІ групи) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути даний рапорт.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнена від сплати судового збору, інших витрат не понесла, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_7 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) не розгляду рапорту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_7 ) від 01.05.2024 р. (вх. № 2373 07.05.2024 р.) про звільнення з військової служби за підпунктом "г" (через сімейна обставини - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком з інвалідністю ІІ групи) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_7 ) від 01.05.2024 р. (вх. № 2373 07.05.2024 р.) про звільнення з військової служби за підпунктом "г" (через сімейна обставини - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком з інвалідністю ІІ групи) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко