Справа № 120/14615/24
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

03 грудня 2024 р. Справа № 120/14615/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Воробйова Інна Анатоліївна, розглянувши матеріали:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 )

про: визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що йому не виплачено додаткову винагороду за період з серпня по січень 2023 р., що і стало підставою для звернення до суду.

Позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, за наслідком розгляду якого зазначаю наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, позивач в поданому клопотанні зазначає, що здійснював пощуки зниклого сина протягом тривалого часу, що вплинуло на його можливість своєчасно звернутись до суду. Відтак, просить поновити строк звернення до суду.

Оцінюючи позицію позивача зазначаю, що в ухвалі від 19.11.2024 р. вказано, що згідно долучених до заяви документів, встановлено, що ОСОБА_1 проходив лікування в період з 01.02.2023 р. по 22.06.2023 р. , що підтверджується виписками із медичної карти №609, №1643, №1719, №644, перевізними епікризами.

З 26.06.2023 р., відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 26.06.2023 №370-ОС, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - начальника другої групи реактивних систем залпового вогню другого вогневого відділення третьої прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування Вогневої підтримки. Місцем дисколації цього загону є Черкаська область. Тобто службу з 26.06.2023 р. позивач проходив не за місцем свого проживання.

Згідно записів військового квитка позивача звільнено із військової служби 08.01.2024 р.

Відтак, суд дійшов висновку, що перебування позивача на лікуванні та військовій службі до 08.01.2024 р. є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

При цьому суд зазначив, що доказів поважності причин пропуску звернення до суду з 09.01.2024 р. по 30.10.2024 р., в тому числі звернення позивача до уповноважених органів, благодійних фондів та громадських організацій з метою пошуку сина по списках осіб, які потрапили у полон, - не надано.

До поданої заяви на виконання ухвали суду від 19.11.2024 р. позивачем надано наступні документи: відповідь від Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 21.11.2024 р. (на запит позивача 23.10.2024 р.), запити від 12.05.2024 р. до ДП "Український національний центр розбудови Миру", від 06.07.2024 р. до ГО "Вояцький визвіл", 15.07.2024 р. до ГО "Група Патріот", від 22.08.2024 р. до ГО "Блакитний Птах".

Отже, як видно протягом тривалого часу після звільнення в січні 2024 р. позивач дійсно був зайнятий пошуком свого сина, що вплинуло на своєчасне звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні у справі Белле проти Франції від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року).

Разом з тим, при вирішенні питання про поновлення строку зверненн слід врахувати ту обставину, що до 08.01.2024 р. позивач перебував на лікуванні та військвій службі, а після звільнення тривалий час був зайнятий пошуком свого сина, що вплинуло на своєчасне звернення до суду.

Враховуючи вищенаведене, а також з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, доходжу висновку, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду, наведені у клопотанні, є поважними. Відтак, слід поновити пропущений строк .

Відповідно до статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.

При цьому, частинами першої та другої статті 12 КАС України, передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

В свою чергу, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження (п.10 ч.6 ст. 12 КАС України).

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами вважаю, що дана справа є незначної складності, відтак, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства в порядку спрощеного позовного провадження.

Підстави для залишення її без руху, без розгляду або для відмови у відкритті провадження на даній стадії судового процесу відсутні.

На підставі викладеного доходжу висновку про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 171, 248, 256, 257, 262 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву позивача задовольнити. Поновити строк звернення до суду.

2. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

3. Розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику (повідомлення) сторін.

4. Роз`яснити відповідачу, що відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

5. Встановити відповідачу строк для надання відзиву на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, з поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів у тому числі документів , що підтверджують надіслання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу, а також, у разі надходження відповіді на відзив, подати свої заперечення на дану відповідь у 2 - денний термін з дня отримання відповіді на відзив.

6. Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив у 2 - денний термін з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів, у разі такої потреби.

7. Учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

8.У разі невиконання вимог ухвали суду повідомити суд про причини такого невиконання.

9. Попередити відповідачу про те, що згідно частини першої статті 149 КАС України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

- невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

- зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

- неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна