Справа № 280/9041/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року Справа № 280/9041/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (69000, м.Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 23; )

до Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; )

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (далі позивач, ТОВ «ТД «АТМ») до Дніпровської митниці (далі відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару №UA110150/2024/000020/2 від 04.04.2024.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що позивачем виконані усі умови, визначені Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МКУ) для забезпечення можливості перевірити та підтвердити заявлену ним митну вартість товару. Посилається на те, що виявлені митним органом розбіжності в поданих документах не відповідають фактичним обставинам, а твердження відповідача про наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, є безпідставними. Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості, проте, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МКУ, є підставою для витребування додаткових документів. Вважає, що ним виконані всі умови, визначені МКУ, для підтвердження заявленої митної вартості товару. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

17.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларантом не надано додаткові документи у спростування виявлених невідповідностей та розбіжностей, повідомлено, що будь-які інші документи у ході митного оформлення товару надаватись не будуть. Враховуючи результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований. Митна вартість товару визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, яка ґрунтується на вартості товару, митна вартість яких вже визнана митними органами. Вважає, що спірне рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим. Просить в задоволенні позову відмовити.

Сторони не скористались правом на подання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено такі обставини.

20.12.2022 між позивачем (Покупець) та компанією «QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO.», LTD (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №MSH-1-2022 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

Відповідно до Специфікацій (Додатку) №3 від 18.04.2023 сторони узгодили поставку партії товару «Тачка одноколісна "Vitals», мод. 100/180 - помаранчева», в кількості 6800 шт., за ціною 15,10 дол.США, загальною вартістю поставки 102 680,00 дол.США, на умовах поставки (Інкотермс 2010) FOB QINGDAO, Китай, умови оплати: попередня оплата в розмірі 16 466,40 дол.США. Оплата в розмірі 86 213,60 дол.США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.

Крім того, відповідно до Специфікацій №8 від 12.09.2023 сторони узгодили поставку партії товару «Тачка одноколісна "Vitals», мод. 100/180 к - помаранчева», в кількості 1280 шт., за ціною 15,70 дол.США, загальною вартістю поставки 20 096,00 дол.США, на умовах поставки (Інкотермс 2010) FOB FOB QINGDAO, Китай, умови оплати: оплата в розмірі 20 096 дол.США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.

Згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті №137 від 07.08.2023 позивач сплатив на користь QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO., LTD (Китай) кошти в сумі 127 713,40 дол.США, призначення платежу містить посилання на контракт №MSH-1-2022 від 20.12.2022 та Специфікації №1 від 04.01.2023, №2 від 01.02.2023, №3 від 18.04.2023.

Поставку здійснено відповідно до рахунку-фактури (INVOICE) № QDAMT230721-2 від 24.10.2023 на оплату товару: «Тачка одноколісна "Vitals», мод. 100/180 - помаранчева», в кількості 1280 шт., за ціною 15,10 до.США, загальною вартістю 19328,00 дол.США; «Тачка одноколісна "Vitals», мод. 100/180 к - помаранчева», в кількості 1280 шт., за ціною 15,70 дол.США, загальною вартістю 20 096,00 дол.США. Разом 39 424,00 дол.США.

Рахунок-фактура (INVOICE) № QDAMT230721-2 від 24.10.2023 містить посилання на контракт №MSH-1-2022 від 20.12.2022, Специфікацію №3 від 18.04.2023, Специфікацію №8 від 12.09.2023.

Для здійснення митного оформлення частини партії вказаного товару, декларантом позивача подано до митного органу електронну митну декларацію (ЕМД) №24UA62U8 від 03.04.2024, в якій заявлено до митного оформлення товар «Тачки (візки) ручні несамохідні, виробництва торгівельної марки «Vitals», призначені для легких будівельних та садово-городних робіт, з суцільним металевим каркасом та коритом з листового металу (сталь), вантажопідйомністю 180 кг, тачка одноколісна: - мод.100/180 помаранчева -640 шт.; - мод.100/180 к -помаранчева -640 шт.».

Митна вартість товару визначена за першим методом (за ціною контракту) 19 712,00 дол США (775 146,8032 грн) з урахуванням вартості перевезення (фрахту) товару в порт призначення (до кордону України) 69 799,39 грн.

Разом із митною декларацією декларантом надано документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (графа 44 МД): зовнішньоекономічний контракт № MSH-1-2022 від 20.12.2022; Специфікація № 3 від 18.04.2023; Специфікація № 8 від 12.09.2023; платіжна інструкція в іноземній валюті № 137 від 07.08.2023; рахунок-фактура (INVOICE) №QDAMT230721-2 від 24.10.2023; пакувальний лист від 24.10.2023, лист компанії-продавця №QDAMT140224 від 14.02.2024 щодо помилки в рахунку-фактурі; зображення товару; договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) №2110/912/2019 від 21.10.2019; заявку на міжнародне морське перевезення №1/57 від 12.09.2023; додаткову угоду № 7 від 01.03.2022 до договору №2110/912/2019 від 21.10.2019; коносамент BW23100405 від 08.11.2023; рахунок на оплату №L70284 від 24.01.2024; довідку про транспортні витрати від 31.01.2024; накладну УМВС № від 17.01.2024; внутрішню накладну № 9/Новомосковськ від 14.02.2024.

04.04.2024 Митниця направила уповноваженій особі повідомлення, в якому зазначено, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено такі розбіжності:

1. ТОВ «ТД «АМТ» до митного контролю та оформлення за ЕМД від 03.04.2024 №24UA62U8 (UA110150/2024/004662) заявлено партію товару, імпортовану на підставі контракту, який зазначений у графі 44 ЕМД під кодом 4104, від 20.12.2022 № MSH-1-2022, але який не надано до митного оформлення, специфікацією від 18.04.2023 № Спец-я №3, від 12.09.2023 № Спец-я №8, інвойсом 24.10.2023 № QDAMT230721-2.

2. Відповідно до статті 58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МКУ. До митного оформлення відповідно до специфікації від 18.04.2023 № 3 оплата здійснюється протягом 90 днів з моменту поставки товарів суми 102 680 дол.США на партію товарів. Та специфікація від 12.09.2023 №8, оплата здійснюється протягом 90 днів з моменту поставки товарів суми 20 096 дол.США на партію товарів. Якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п.2 ст.53 МКУ). Також до митного оформлення надано банківський платіжний документ від 07.08.2023 №137 (127713,40 дол.США), сума якого не кореспондується з жодною специфікацією, яка заявлена до митного оформлення. До митного оформлення не надано жодне платіжне доручення, яке б кореспондувалося з вказаною фактурною вартістю по ЕМД від 03.04.2024 №24UA62U8 (UA110150/2024/004662).

3. Відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - QINGDAO, China, згідно Інкотермс. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс-2010) за терміном FОВ, Продавець повинен доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження. Водночас, ціну товару, яка включена до вартості пакування та маркування перевірити неможливо через відсутність контракту під ЕМД.

4. Надані до митного оформлення комерційні документи (специфікація, інвойс) не містять інформації стосовно вартості послуг навантаження чи включення вказаних витрат до ціни товару. Заявленими умовами поставки FOB передбачено здійснення митних формальностей у країні відправлення продавцем. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом надано договір перевезення вантажу морським транспортом від 21.10.2019 № 2110/912/2019, розрахунку транспортних витрат від 24.01.2024№ L70284, Заявка на перевезення №1/57 від 12.09.2023, Довідка про транспортні витрати від 31.01.2024. У наданому розрахунку про надання послуг перевезення 24.01.2024 зазначена вартість морського фрахту контейнеру з урахуванням перевантаження, але в ЕМД у розрахунку ця інформація відсутня.

Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

2) транспортні (перевізні) документи, з урахуванням відомостей про перевантаження оцінюваної партії товару;

3) виписку з бухгалтерської документації;

4) прайс-листи виробника товару;

5) копію митної декларації країни відправлення;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На вимогу митного органу позивачем направлено лист №001-04/04 від 04.04.2024, в якому звернуто увагу на те, що контракт від 20.12.2022 № MSH-1-2022 надавався митному органу раніше і є у розпорядженні митниці, оскільки 20.02.2024 Дніпровською митницею було здійснено митне оформлення аналогічного товару, який був поставлений за цим самим контрактом та на підставі тих самих Специфікацій. Також повідомлено, що до митного оформлення надана банківська платіжна інструкція №137 від 07.08.2023, з якої вбачається, що за нею постачальнику сплачена частина вартості товарів в сумі 16 446,00 дол.США, що поставляється за Специфікацією №3, що кореспондується із зазначеною Специфікацією за сумою попередньої оплати. Вказано, що враховуючи умови договору, до вартості товару, зазначеної в інвойсі, включені вартість самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартість доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення. Зазначено, що відповідно до умов договору перевезення № 2110/912/2019 у випадку перевантаження контейнера в проміжному порту на інший транспортний засіб вартість перевантаження включається у загальну вартість транспортування, зазначену в інвойсах та актах виконаних робіт.

До листа від 04.04.2024 №001-04/04 декларантом додатково додано: платіжна інструкція в іноземній валюті №34 від 20.03.2024 щодо оплати вартості транспортних витрат, прайс-лист від 05.04.2023 та комерційну пропозицію виробника товарів від 12.04.2023 №б/н., зазначено, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару надаватись не будуть.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, Митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA110150/2024/000020/2 від 04.04.2024, відповідно до якого щодо зауважень підприємства, викладених у листі від 04.04.2024 №001-04/04, зазначено, що відповідно до ст.53 МКУ, документами, що підтверджують заявлений рівень вартості, є у т.ч. копія митної декларації країни відправлення. Крім того, будь-яка легальна експортно-імпортна операція у Китаї супроводжується оформленням у митному відношенні та декларуванні товарів, що ввозяться або вивозяться. Це передбачено Законом КНР «Про порядок заповнення вантажної експортно-імпортної декларації», затвердженого маніфестом Головного митного управління КНР №52 2008 року. Твердження декларанта щодо відсутності експортної декларації не відповідає положенням вищевказаних міжнародних нормативно-правових актів та свідчить про небажання її надавати митному органу для здійснення контролю правильності заявленої декларантом митної вартості та її складових, перевірки ціни товару, ваги, кількості, найменування, та інших відомостей, що заявлялась митним органам Китаю при вивезенні.

Вказано, що декларантом надано комерційну пропозицію виробника від 12.04.2023, прайс-лист від 05.04.2023, які мають суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МКУ, адже містять виключно перелік товарів, заявлених за ЕМД від 03.04.2024 №24UA62U8(UA110150/2024/004662); надана платіжна інструкція від 20.03.2023 №34 по договору перевезення вантажу морським транспортом від 21.10.2019 №2110/912/2019 на суму 44 300 дол.США, не кореспондується з рахунком від 24.01.2024 №L70284. У наданому рахунку про надання послуг перевезення від 24.01.2024 № L70284 зазначена вартість морського фрахту контейнеру з урахуванням перевантаження, на загальну суму 7 590 дол.США. Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 МКУ, до митного оформлення не надавався. Декларантом не надано додаткові документи у спростування виявлених невідповідностей та розбіжностей.

Зазначено, що враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД від 03.04.2024 №24UA62U8(UA110150/2024/004662), відмова декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МКУ, п.6 ст.54 МКУ.

Митна вартість, визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ та ґрунтується на вартості товару, митна вартість яких вже визнана митними органами та розраховується на рівні: митну вартість товару №1) «1.Тачки (візки) ручні несамохідні, призначені для легких будівельних та садово-городних робіт, з суцільним металевим каркасом та коритом з листового металу (сталь), з опорою на одне колесо, у розібраному, для зручності транспортування, стані: Тачка будівельна модель WB5009 - пневматичне колесо 16" x 4. 00-8. металевий оцинкований кузов товщиною 0,6 мм., рама з трубки 30ммх1,2мм, диск колеса та рама помаранчевого кольору RAL2004. Довжина втулки колеса 140 мм підшипник 6204RS отвір 20 мм - 360 шт.; Тачка будівельна модель WB5009 - поліуретанове колесо 16" x 4. 00-8. Металевий оцинкований кузов товщиною 0,6 мм., рама з трубки 30ммх1,2 мм, диск колеса та рама помаранчевого кольору RAL2004. Довжина втулки колеса 140 мм підшипник 6204RS отвір 20 мм - 360 шт.;Тачка будівельна модель WB6428 - 2 пневматичних колеса 16" x 4. 00-8. металевий оцинкований кузов товщиною 0,6 мм., рама з трубки 32 ммх1,2мм, диск колеса та рама помаранчевого кольору RAL2004. Довжина втулки колеса 90 мм підшипник 6204RS отвір 20 мм - 400 шт.; Тачка будівельна модель WB6428 2 поліуретанових колеса 16" x 4. 00-8. металевий оцинкований кузов товщиною 0,6 мм., рама з трубки 32ммх1,2мм, диск колеса та рама помаранчевого кольору RAL2004. Довжина втулки колеса 90 мм підшипник 6204RS отвір 20 мм 400 шт.» співставного з оцінюваним з урахуванням опису, країни походження та відправлення, характером угоди, обсягами ввезення, випущений у вільний обіг за ЕМД від 15.02.2024 № 24UA77U2(UA110110/2024/001077) на рівні 2,01 дол/кг. Враховуючи різні фізичні характеристики оцінюваного та оформленого за ЕМД від 15.02.2024 № 24UA77U2 (UA110110/2024/001077) товару, коригування здійснено з урахуванням основної одиниці виміру, відповідно до товарної номенклатури Митного тарифу України (УКТ ЗЕД), затвердженого Законом України «Про митний тариф України» від 19.10.2022 № 2697-ІX . З урахуванням вищезазначеного, митна вартість товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 6 - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товару, випущеного у вільний обіг за наступними ЕМД: Товар №1 ЕМД від 03.04.2024 №24UA62U8(UA110150/2024/004662) на рівні 2,01 дол/кг.

Декларантом подано нову митну декларацію № 24UA82U4 від 05.04.2024, сплачено вартість донарахованих митних платежів відповідно до спірного рішення про коригування митної вартості товарів, товар випущено у вільний обіг.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів №UA110150/2024/000020/2 від 04.04.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України).

Згідно з ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

За правилами ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема, але не виключно, у постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 02.07.2019 (справа №804/1416/16), від 30.07.2018 (справа №804/16582/14), від 05.06.2018 (справа №804/475/16), від 02.06.2022 (справа № 460/2674/20) тощо.

Необхідно також зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Водночас, вказані митним органом розбіжності в поданих документах не могли бути підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки подані позивачем для митного оформлення товару документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і у своїй сукупності не викликали сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.

Так, щодо посилання Митниці на відсутність Контракту від 20.12.2022 № MSH-1-2022, слід зазначити, що у переліку документів графи 44 ЕМД №24UA62U8 від 03.04.2024 вказано даний документ.

Відповідно до пояснень, викладених позивачем у листі №001-04/04 від 04.04.2024, звернуто увагу Митниці на те, що контракт від 20.12.2022 № MSH-1-2022 надавався митному органу раніше і є у розпорядженні митниці, оскільки 20.02.2024 Дніпровською митницею було здійснено митне оформлення аналогічного товару, який був поставлений за цим самим контрактом та на підставі тих самих Специфікацій.

Можливість внесення до графи 44 митної декларації відомостей про документ, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації, передбачена відповідно до Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року № 651 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 вересня 2022 року № 296), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за №1372/21684.

При цьому, суд звертає увагу, що до листа №001-04/04 від 04.04.2024 копія контракту від 20.12.2022 №MSH-1-2022 декларантом додатково не додавалась, однак, у спірному рішенні про коригування митної вартості товару будь-які зауваження щодо ненадання даного документу відсутні.

Крім того, у графі 18 спірного рішення, в якій наведено перелік документів, поданих до митного оформлення, міститься інформація про контракт від 20.12.2022 №MSH-1-2022.

У зв`язку з чим, суд доходить до висновку про те, що на момент здійснення митного оформлення копія контракту від 20.12.2022 №MSH-1-2022 була в розпорядженні Митниці, а тому відповідні посилання митного органу є безпідставними.

Стосовно посилання Митниці на неможливість ідентифікувати оплату товару за банківським платіжним документом №137 від 07.08.2023, сума якого не кореспондується із наданими Специфікаціями та фактурною вартістю товару, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 5.2 Контракту № MSH-1-2022 від 20.12.2022 умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до контракту. За домовленістю сторін умови оплати, зазначені у Специфікаціях, можуть бути змінені шляхом укладання додаткової угоди.

Специфікацією № 3 від 18.04.2023 визначено вартість товарів на загальну суму 102 680,00 дол.США; попередня оплата в розмірі 16 466,40 дол.США. Оплата в розмірі 86 213,60 дол.США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару (пункт 6).

Специфікацією №8 від 18.09.2023 визначено вартість товарів на загальну суму 20 096,00 дол.США; оплата в розмірі 20 096 дол.США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару (пункт 6).

До митного оформлення позивачем надана платіжна інструкція в іноземній валюті №137 від 07.08.2024 на суму 127 713,40 дол.США, графа 70 «Призначення платежу» якої містить інформацію про те, що здійснено оплату в сумі 11247,00 дол. США та попередню оплату в сумі 16266,40 дол. США відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 20.12.2022 № MSH-1-2022 та специфікацій № 1 від 04.01.2023, №2 від 01.02.2023 та №3 від 18.04.2023.

З наведеного вбачається, що сума попередньої оплати 16266,40 дол. США повною мірою кореспондується у платіжній інструкції в іноземній валюті №137 від 07.08.2024 та Специфікації № 3 від 18.04.2023, а тому відповідні посилання митного органу є безпідставними.

Щодо підтвердження платіжними документами факту оплати фактурної вартості товару, слід зазначити, що відповідно до умов, визначених Специфікацією №3 від 18.04.2023, та Специфікації №8 від 18.09.2023, термін оплати решти вартості товару на дату митного оформлення не сплив, оскільки фактичне отримання товару позивачем відбулось 12.02.2024, а тому встановлений умовами специфікацій строк оплати залишку вартості товару протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару припадав на дату 12.05.2024, тобто пізніше дати здійснення митного оформлення товару.

Крім того, митним органом залишено поза увагою, що за ЕМД №24UA62U8 від 03.04.2024 позивачем декларувалась частина загальної товарної партії, визначеної Специфікаціями №3 та №8, на суму 19712,00 дол. США, що обґрунтовано вбачається з кількості заявленого до митного оформлення товару.

Також необхідно звернути увагу на те, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.10.2020 у справі № 320/2455/19, квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанції/платіжного доручення та митною вартістю товару не існує.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у зазначених документах відсутні розбіжності, позаяк вони кореспондуються між собою та ідентифікуються із задекларованими товарами, відповідно Митниця мала можливість перевірити числові показники вартості товару та факт здійснення часткової оплати за товар, тому розглядувані твердження є безпідставними.

Щодо твердження Митниці про неможливість перевірки ціни товару, яка включена до вартості пакування та маркування, суд зазначає, відповідно до п.4.2 контракту MSH-1-2022 від 20.12.2022 в ціну товару, який поставляється, включено тару, упаковки та маркування товарів, а отже включено пакування.

Згідно з ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, серед іншого: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Тобто відповідно до положень п.2 ч. 10 ст. 58 МК України вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, підлягає окремому документальному підтвердженню як складова митної вартості, лише у разі, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №420/1709/19.

Враховуючи вищевикладене, є безпідставним посиланням відповідача про необхідність виділення вартості пакування, для перевірки складової митної вартості, оскільки ці витрати вже входять в заявлену ціну товару.

Щодо твердження про відсутність у комерційних документах інформації стосовно вартості послуг навантаження та включення вказаних витрат у ціну товару, суд зазначає, що відповідно до пункту 3.1.1. контракту від 20.12.2022 №MSH-1-2022, у разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Відтак, умовами зовнішньоекономічного контракту прямо визначено, що вартість доставки товару в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна включені до фактурної вартості товару, а відтак вони не потребують окремого виділення у окремому комерційному документі або окремою статтею витрат у наданих комерційних документах.

Щодо здійснення митних формальностей у країні відправлення продавцем, суд зауважує, що здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства Китайської народної республіки. Однак, діючим митним законодавством не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.

Окрім того, відповідно до частини 2 статті 53 МК України, експортна декларація країни відправлення не входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, у зв`язку із чим не є документом, необхідним для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів.

Верховний Суд в постанові від 19.03.2019 по справі N810/4116/17 висловив правову позицію про те, що ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.

За таких обставин, зауваження митниці про обов`язковість надання копії митної декларації країни відправлення для підтвердження заявленої митної вартості протирічить положенням Митного кодексу України та висновкам Верховного Суду.

Стосовно доводів відповідача про те, що в розрахунку про надання послуг перевезення 24.01.2024 зазначена вартість морського фрахту контейнеру з урахуванням перевантаження, що на думку Митниці свідчить про наявність транспортного документа, який не наданий до митного оформлення, суд зазначає таке.

Перевезення товарної партії здійснювалось відповідно до укладеного договору перевезення вантажу морським транспортом фрахту №2110/912/2019 від 21.10.2019, згідно якого перевізником виступала компанія «Global Container Lines Latvija SIA».

Сторони даного договору передбачили, що у разі надання послуг щодо організації перевезення вантажів перевантаження (перевалка) контейнерів в проміжних портах включається у загальну вартість транспортування, зазначену в інвойсі та акті виконаних робіт (п.4.3.), в зв`язку з чим вартість перевантаження та інше не вважаються додатковими витратами для декларанта і не підлягають окремому виділенню таких сум із загальної вартості транспортування.

Для підтвердження транспортних витрат, як складової митної вартості, декларант надав митниці договір №2110/912/2019 від 21.10.2019, заявку на міжнародне морське перевезення №1/57 від 12.09.2023; додаткову угоду № 7 від 01.03.2022 до договору №2110/912/2019 від 21.10.2019; коносамент BW23100405 від 08.11.2023; рахунок на оплату №L70284 від 24.01.2024; довідку про транспортні витрати від 31.01.2024; накладну УМВС № від 17.01.2024; внутрішню накладну № 9/Новомосковськ від 14.02.2024.

Визначена в цих документах вартість транспортних витрат кореспондується та узгоджується між собою.

Загальна вартість транспортування зазначена в Заявці на перевезення №1/57, інвойсі на оплату №L70284 від 24.01.2024, довідці про вартість транспортних витрат від 31.01.2024, в яких визначено, що вартість перевантаження включена у загальну вартість перевезення товару.

Таким чином, оскільки умовами договору перевезення прямо передбачено включення витрат на перевантаження товару в загальну вартість транспортних витрат, то вони не потребують виділення їх окремою позицією в зазначених комерційних документах або їх відображення в окремому комерційному або транспортному документі. Тобто позиція митного органу щодо наявності окремого транспортного документу внаслідок перевантаження товарів є помилковою.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що посилання митного органу на виявлені розбіжності у поданих позивачем документах є необґрунтованими, у зв`язку з чим у митного органу не було правових підстав для витребування у позивача додаткових документів.

У зв`язку з чим також безпідставними є доводи відповідача про ненадання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу, оскільки останнім не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі або неподання таких документів не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, проте, митним органом необґрунтовано витребувано додаткові документи, а вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості недоліки у поданих позивачем документах спростовані в ході судового розгляду справи.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Разом з тим суд встановив, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а також заявлену митну вартість, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування другорядного методу.

У постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суди повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 028,00 грн згідно платіжної інструкції № 37288132 від 28.08.2024, інших судових витрат не заявив.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2024/000020/2 від 04.04.2024, прийняте Дніпровською митницею.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ», місцезнаходження: 69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, прим. 23; ;

Відповідач - Дніпровська митниця, місцезнаходження: 69038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; .

Повне судове рішення складено 02.12.2024.

Суддя М.О. Семененко