Справа № 280/9060/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 грудня 2024 року Справа № 280/9060/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36000, )

Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано- Франківськ, 76018, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач-1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення: Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.07.2024 року № 10 - про відмову в призначенні пенсії; Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.08.2024 року № 10 - про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області:

-зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди роботи з 27.03.2000 по 01.04.2001, з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007;

-зарахувати до мого пільгового стажу роботи за списком №2 періоди роботи, указані у довідці від 14.03.2024 №34, виданій ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат»;

-призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) - з 08.07.2024 року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що маючи необхідний загальний та пільговий стаж, правомірно звернувся за призначенням пенсії із 55-річного віку, а відповідачі, відмовивши у її призначенні, порушили вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечив, зокрема зазначив, що загальний страховий стаж позивача становить 35 років 04 місяці 16 днів. До пільгового стажу не враховано періоди роботи оскільки відсутні накази про проведення атестації робочого місця. Зважаючи на зазначене Головне управління діє в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та вважає вимоги позивача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач-2 проти задоволення позовних вимог заперечив, зокрема зазначив, що у позивача відсутнє права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з Законом № 1058-ІV у зв`язку відсутністю пільгового стажу. Зазначає, що діяв на підставі та у межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у письмових поясненнях, зокрема зазначив, що для виникнення у певної особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV необхідно встановлення факту зайнятості певної особи на посаді повний робочий день, виконання особою робіт, передбачених списком № 2, документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці. В матеріалах електронної пенсійної справи позивача в наявності сканкопії наказів про атестацію робочих місць за умовами праці від 05.08.2011 № 337, від 04.01.2001 № 2 та від 27.09.2010 № 261. Як вбачається з матеріалів справи при повторному розгляді заяви позивача відповідачем 2 до пільгового стажу за списком № 2 зараховано періоди роботи з 03.10.2012 по 06.01.2014, з 07.01.2014 по 31.12.2014, з 03.01.2015 по 31.12.2015, з 02.01.2016 по 03.06.2016, з 19.12.2017 по 31.12.2017, з 02.01.2018 по 31.12.2018, з 02.01.2019 по 31.12.2019, з 12.01.2020 по 31.12.2021, з 03.01.2022 по 30.09.2022 з врахуванням відомостей щодо відпусток без збереження заробітної плати згідно з довідкою від 14.03.2024 № 34 та індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). Період з 01.10.2022 по 10.05.2023 не зараховано, оскільки відповідно до довідки ОК-5 відсутні відомості про сплату страхових внесків, що є обов`язковою умовою для зарахування періодів як до страхового, так і пільгового стажу, починаючи з 01.01.2004. Разом з цим, згідно з довідкою від 02.07.2024 № 215 до пільгового стажу не зараховано періоди з 27.03.2000 по 03.01.2001 (слід зазначити, що період з 04.01.2001 по 01.04.2001 до пільгового стажу зараховано, що підтверджується формою РС-право від 24.07.2024), з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007, оскільки в долучених наказах про підтвердження результатів атестації робочих місць (1995-2005 р.р.) не прослідковується віднесення до пільгового стажу професії слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів у господарсько-транспортному цеху, електрозварника у цеху переробки шлаків та автотранспортному цеху (дільниця шлакових відвалів) АТ «Запорізький завод феросплавів». Враховуючи викладене, позивні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 02.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач двічі звертався до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

За принципом екстериторіальності заяву позивача від 08.07.2024 розглянуто відповідачем 1, яким винесено рішення про відмову у призначенні пенсії від 16.07.2024 № 10 у зв`язку із відсутністю пільгового стажу за списком 2. За результатом розгляду наданих документів відповідачем 1 встановлено, що страховий стаж позивача складає 35 років 04 місяці 16 днів, пільговий стаж за списком № 2 04 роки 05 місяців. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно з довідкою від 14.03.2024 № 34 оскільки відсутня сканкопія наказу від 05.08.2011 № 337 та періоди роботи з 30.05.2005 по 30.11.2008 та з 01.07.2009 по 29.05.2010, згідно з довідкою від 02.07.2024 № 215, оскільки відсутні сканкопії наказів від 04.01.2001 № 2 та від 27.09.2010 № 261.

Повторно за принципом екстериторіальності заяву позивача від 24.07.2024 розглянуто відповідачем 2, яким винесено рішення про відмову у призначенні пенсії від 01.08.2024 №10 у зв`язку із відсутністю пільгового стажу за списком 2.

За результатом розгляду наданих документів відповідачем 2 встановлено, що вік позивача на час звернення становить 55 років 04 місяці 16 днів, страховий стаж складає 35 років 09 місяців 04 дні, пільговий стаж за списком № 2 12 років 05 місяців 24 дні.

Відповідачем 2 до пільгового стажу зараховано періоди роботи згідно з довідкою від 14.03.2024 № 34 з врахуванням відомостей щодо відпусток без збереження заробітної плати та індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). До стажу роботи за списком № 2 відповідачем -2 частково враховано періоди роботи із шкідливими і важкими умовами праці з згідно з довідкою від 02.07.2024 № 215 з 15.03.2007 по 08.08.2011 за виключенням періоду простою.

Відповідно до форми РС-право від 24.07.2024 до пільгового стажу не зараховано періоди з 27.03.2000 по 03.01.2001, з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007.

У своєму рішенні відповідач 2 зазначає, що в долучених наказах про підтвердження результатів атестації робочих місць (1995-2005 р.р.) не прослідковується віднесення до пільгового стажу професії слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів у господарсько-транспортному цеху, електрозварника у цеху переробки шлаків та автотранспортному цеху (дільниця шлакових відвалів) АТ «Запорізький завод феросплавів».

Позивач не погоджуючись з такими рішенням відповідачів звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно зі статтею 44 Закону №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною п`ятою цієї ж статті Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії' за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до етапі 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (пункт другий частини другої статті 114 Закону № 1058).

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 по адміністративній №415/760/17, 31.07.2018 по адміністративній справі № 486/1080/16-а, від 31.07.2018 по адміністративній справі № 235/1112/17 висловив правову позицію про достатність підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №1, 2 саме записами у трудовій книжці.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за наявності належно оформлених записів у трудовій книжки та підтвердження стажу роботу, що дає право на пільгову пенсію, підприємством, неможливо спростовувати факт наявності у позивача стажу роботи на посадах, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Як зазначено в оскаржуваних рішеннях підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 стала відсутність необхідного пільгового стажу, передбаченого підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, при повторному розгляді заяви позивача відповідачем -2 до пільгового стажу за списком № 2 зараховано періоди роботи з 03.10.2012 по 06.01.2014, з 07.01.2014 по 31.12.2014, з 03.01.2015 по 31.12.2015, з 02.01.2016 по 03.06.2016, з 19.12.2017 по 31.12.2017, з 02.01.2018 по 31.12.2018, з 02.01.2019 по 31.12.2019, з 12.01.2020 по 31.12.2021, з 03.01.2022 по 30.09.2022 з врахуванням відомостей щодо відпусток без збереження заробітної плати згідно з довідкою від 14.03.2024 № 34 та індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). Період з 01.10.2022 по 10.05.2023 не зараховано, оскільки відповідно до довідки ОК-5 відсутні відомості про сплату страхових внесків, що є обов`язковою умовою для зарахування періодів як до страхового, так і пільгового стажу, починаючи з 01.01.2004.

Разом з цим, згідно з довідкою від 02.07.2024 № 215 до пільгового стажу не зараховано періоди з 27.03.2000 по 03.01.2001 (слід зазначити, що період з 04.01.2001 по 01.04.2001 до пільгового стажу зараховано, що підтверджується формою РС-право від 24.07.2024), з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007, оскільки в долучених наказах про підтвердження результатів атестації робочих місць (1995-2005 р.р.) не прослідковується віднесення до пільгового стажу професії слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів у господарсько-транспортному цеху, електрозварника у цеху переробки шлаків та автотранспортному цеху (дільниця шлакових відвалів) АТ «Запорізький завод феросплавів».

Суд зазначає, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, роботодавці зобов`язані проводити атестацію робочих місць за умовами праці.

При цьому законодавець поклав відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, організацій.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1 або № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

З урахуванням наведеного, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у наведеній вище постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 , позивач працював:

з 27.03.2000 року по 01.04.2001 року, що складає 01 рік 0 місяців 06 днів, на посаді слюсаря з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів шлакових відвалів 5 розряду, що передбачено Списком 2, підрозділом 2а 2040200а-17536, розділу 3, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 та п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (цех переробки шлаків);

з 02.04.2001 року по 16.08.2001 рік, що складає 0 років 04 місяці 15 днів, на посаді електрогазозварювальника, зайнятого різанням та ручним зварюванням 5 розряду, що передбачено Списком № 2, підрозділом 756, розділу XXXIII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (цех переробки шлаків);

з 17.08.2001 року по 28.02.2003 року, що складає 01 рік 06 місяців 12 днів, на посаді електрогазозварювальника, зайнятого різанням та ручним зварюванням 5 розряду, що передбачено Списком № 2, підрозділом 756, розділу XXXIII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (автотранспортний цех по переробці шлаку, дільниця шлакових відвалів);

з 01.03.2003 року по 14.03.2007 року, що складає 05 років 11 місяців 13 днів, на посаді електрогазозварювальника, зайнятого різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком № 2, підрозділом 756, розділу XXXIII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 та п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (цех переробки шлаків, дільниця автотракторної техніки на шлакових відвалах);

з 15.03.2007 року по 08.08.2011 року, що складає 04 роки 04 місяці 25 днів, на посаді електрогазозварювальника, зайнятого різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком № 2, позицією 33, розділу XXXIII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 та п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

з 03.10.2012 року по 06.01.2014 року, що складає 01 рік 03 місяці 05 днів, на посаді електрогазозварювальника у цеху транспортному № 15 (механослужба), що передбачено Списком № 2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461;

з 07.01.2014 року по 30.09.2014 року, що складає 0 років 08 місяців 25 днів, на посаді електрогазозварювальника у цеху транспортному № 15 (механослужба), що передбачено Списком № 2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461;

з 01.10.2014 року по 03.06.2016 року, що складає 01 рік 08 місяців 03 дні, на посаді електрогазозварювальника у цеху № 16 (механослужба ремонтна майстерня), що передбачено Списком № 2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461;

з 19.12.2017 року по 18.10.2020 року, що складає 02 роки 10 місяців 01 день, на посаді електрогазозварювальника у цеху № 13 (ремонтна служба), що передбачено Списком № 2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461;

з 19.10.2020 року по 10.05.2023 року, шо складає 02 роки 06 місяців 23 дні, на посаді електрогазозварювальника у цеху № 15 (ремонтна служба), що передбачено Списком № 2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

Крім того, пільговий стаж позивача за професією, що передбачена Списком № 2, підтверджуються також довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 215 від 02.07.2024 року та від 14.03.2024 №34.

Проте, із вищенаведених періодів відповідач -2 визнає лише 12 років 05 місяців 24 дні пільгового стажу за Списком № 2, про що зазначено в рішенні від 01 серпня 2024 року №10 та в розрахунку стажу.

Наведені відповідачем-2 мотиви щодо незарахування періоду роботи позивача з 07.09.1999 до 15.01.2003 до його пільгового стажу за Списком № 2 в силу встановлених обставин справи є протиправними, оскільки у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 та довідках № 215 від 02.07.2024 року та від 14.03.2024 №34 наявні усі необхідні відомості, які визначають право позивача на зарахування спірного періоду до пільгового стажу за Списком № 2.

Крім того, у доданих до заяви позивача про призначення пенсії документах, копії яких надано суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, містяться копії наказів та розпоряджень про результати атестації робочих місць за умовами праці.

Суд зазначає, що відповідач, у разі незгоди з відомостями, зазначеними в документах позивача, має право на реалізацію повноважень, наданих йому частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, а саме: вимагати відповідні документи від підприємства, перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо. Докази на підтвердження визнання довідки про підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 215 від 02.07.2024 року та від 14.03.2024 №34 недійсною у матеріалах справи відсутні.

У даному випадку позивач не може бути позбавлений права на пенсійне забезпечення через те, що відповідач не отримав (не витребовував) та не перевірив деякі підтверджуючі документи про пільгові умови роботи позивача. Відповідачами не доведено вжиття всіх передбачених законодавством заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача.

Крім того, судом встановлено, що період з 01.10.2022 по 10.05.2023 не зараховано, оскільки відповідно до довідки ОК-5 відсутні відомості про сплату страхових внесків.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно ст. 2 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 10 червня 1994 р. N 5-5, ст. 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування від 26.06.1997 року платниками зборів на пенсійне страхування є підприємства, установи та організації усіх форм власності, які також несуть відповідальність за своєчасну сплату страхових внесків. Сама застрахована особа не сплачує зборів та не несе відповідальності за несвоєчасну сплату страхових внесків підприємством, на якому вона працювала.

Згідно ч. 5, 6 ст. 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1. 2. 4 статті 14 нього Закону, календарний місяць, для страхувальників, зазначених у пункті 5 етапі 14 цього Закону квартал.

З огляду на вказані норми діючого законодавства суд вважає, що наявність у підприємства, де позивач працював, заборгованості перед Пенсійним фондом України зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку (призначенні) пенсії, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. А застрахована особа не несе відповідальності за несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків; нарахованих із заробітної плати цієї особи. Цю відповідальність відповідно до вищезазначених норм закону несе тільки страхувальник (підприємство).

Відмовляючи позивачу в зарахуванні стажу з 01.10.2022 по 10.05.2023 року, відповідач фактично покладає саме на нього відповідальність за неперерахування страхувальником відповідних страхових внесків, порушуючи тим самим вищенаведені положення чинного законодавства.

За правилами статті 106 Закону № 1058-ІУ у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 нього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків Закону №1058-ІV покладено на страхувальника, тобто роботодавця.

У зв`язку з вищевикладеним, обов`язок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на підприємство, в якому позивач працював.

Отже, відсутність факту перерахування страхових внесків роботодавцем, не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Аналогічна правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а та постанові від 01.11.2018 року у справі № 199/1852/15-а.

Враховуючи, що станом на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (08.07.2024) позивач досяг 55 років, мав стаж роботи не менше 30 років, з нього не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком є протиправною, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.07.2024 року № 10 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.08.2024 року № 10 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах підлягає скасуванню.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 27.03.2000 по 03.01.2001 (враховуючи, що період з 04.01.2001 по 01.04.2001 до пільгового стажу зараховано, що підтверджується формою РС-право від 24.07.2024), з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007; періоди роботи зазначені в довідці ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» від 14.03.2024 №34 та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.07.2024 (дати звернення із заявою про призначення пенсії).

На переконання суду, зобов`язання органу призначення пенсії призначити позивачу пенсію є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Більше того, суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачами не наведено, а тому суд дійшов висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Такий спосіб захисту матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не є втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано- Франківськ, 76018, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області(пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, )- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.07.2024 року № 10 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.08.2024 року № 10 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 27.03.2000 по 03.01.2001, з 02.04.2001 по 16.08.2001, з 17.08.2001 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 14.03.2007; періоди роботи зазначені в довідці ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» від 14.03.2024 №34 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.07.2024 (дати звернення із заявою про призначення пенсії).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36000, ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано- Франківськ, 76018, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 02.12.2024.

Суддя О.В. Конишева