Справа № 134/1285/24
Суддя: Зарічанський В. Г.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/1285/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 листопада 2024 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В. представника позивача: Близнюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Близнюк В.В., звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою № 24/279 за справою про адміністративне правопорушення, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , 31.01.2024 він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме за те, що ніби то, будучи належним чином повідомлений про необхідність 04.01.2024 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проігнорував даний виклик та у зазначену дату не прибув, тим самим порушив абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізації», що підтверджується актом про відмову від отримання повістки. Про наявність адміністративного стягнення довідався з повідомлення про накладення арешту на картковий рахунок, після чого звернувся до Крижопільського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) де отримав постанову про арешт коштів боржника №75211680 від 16.06.2024, де також не вірно було вказано адресу його проживання. Його представник звернувся до Крижопільського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з адвокатським запитом та отримав копію оскаржуваної постанови 28.06.2024. Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та необґрунтованою. Вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки не отримував виклику або повістки, у всіх документах, які містяться в матеріалах справи, його адреса зазначена невірно, а саме: АДРЕСА_1 , замість вірної АДРЕСА_2 . Крім того, його ніхто не ознайомлював та жодних повідомлень про необхідність прийти до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначену дату та час, він не отримував. В постанові не зазначено доказів його належного повідомлення про необхідність прибуття 04.01.2024. Він не отримував жодних викликів, а відтак не мав жодного обов`язку з`являтися до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому не порушував вимоги законодавства. Доказів, про те, що він був належним чином повідомлений про час та дату прибуття до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає. Просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП від 31.01.2024, як незаконну. Ухвалою суду від 17.07.2024 було поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. 12.08.2024 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

03 січня 2024 року, відповідно до вимог повісткою №В2/5766, ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність прибути 04 січня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , з метою проходження медичного огляду. Оскільки, від отримання повістки ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим, старшим солдатом ОСОБА_3 , в присутності двох свідків, було складено акт відмови, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився отримати повістку і при цьому заявив, що не буде свідчити проти себе.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач проігнорував виклик і у визначений час до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, і, не пройшов медичний огляд, таким чином, не виконав обов`язки визначені в Законі Україні «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується рапортом старшого офіцера другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, 17 січня 2024 року, офіцером відділення рекрутингу та комплектування другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим лейтенантом ОСОБА_4 , було складено протокол про адміністративне правопорушення №2/24/19 за ч.2 ст.210-1 КУпАП. ОСОБА_1 пояснив, що не бажає служити з особистих причин та міркувань. Від підпису та отримання протоколу ОСОБА_1 відмовився. Про дату, час та місце розгляду справи, а також про його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 був повідомлений усно. Вищезазначене підтверджується протоколом №2/24/19 від 17.01.2024 року та відеозаписом. Просив в позовних вимогах відмовити. Представник позивача - адвокат Близнюк В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, та вказав, що дана повістка виписана неуповноваженою особою. Представники відповідача в судове засідання не з`явився, причина неявки суду не відома, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засідання 09.10.2024 були допитані свідки. Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що перебуває на службі в ІНФОРМАЦІЯ_3 , звання солдат, 03.01.2024 склав акт про те, що ОСОБА_1 відмовився отримувати повістку на проходження ВЛК. В якості свідків були залученні працівники ТЦК ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що працює ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дійсно ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки на проходження ВЛК, і це було біля Нової пошти. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно повістки та розписки від 03.01.2024, ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09 год. 04.01.2024, в графі підпис, відсутній. Згідно акту про відмову отримувати повістку для проходження військово лікарської комісії від 03.01.2024, ОСОБА_1 в присутності свідків, відмовився отримувати повістку. Є допис від руки «Я не свідчитиму проти себе». Адреса позивача зазначена, АДРЕСА_1 . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 2/24/19 за ч.2 ст.210-1 КУпАП від17.01.2024, складеного офіцером відділення рекрутингу та комплектування другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим лейтенантом ОСОБА_4 , 03.01.2024 військовозобов`язаному ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність прибути 04.01.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою АДРЕСА_3 для проходження військово лікарської комісії. Для цього йому запропоновано отримати повістку. ОСОБА_1 категорично відмовився отримувати повістку без пояснень. Своїми діями порушив п.1 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.210-10 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснені ст.63 Конституції України, права та обв`язки, передбачені ст.268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 10 год. 00 хв 31.01.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_4 . Від підпису, наданні пояснень відмовився. Згідно постанови за справою про адміністративне правопорушення №24/279 від 31.01.2024, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним і перебуває на військовому обліку під час дії особливого періоду, був оповіщений військовослужбовцем ОСОБА_5 і зобов`язаний на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з проведенням загальної мобілізації, прибути на 09 год. 04.01.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військово-лікарської комісії. 04.01.2024 о 09 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 без поважних причин не прибув, скоїв правопорушення в особливий період, чим порушив абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3. ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився. Вказаною постановою начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Підпис ОСОБА_1 в постанові відсутній. Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність. Частина 2 ст.210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період. Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру мобілізаційної підготовки та мобілізації. Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме; нез`явлення за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; ненаданні в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, ЗСУ, іншим військовим формуванням з наступним відшкодуванням Державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Відповідальність посадових осіб підприємств, установ, організацій наступає за невиконання покладених на них обов`язків передбачених ст.21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до частини 1 статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. На підставі статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, за правилами статті 277-2КУпАП,повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк. Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Позивач покликається на те, що його не було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також відсутні дані про повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у будь який інший спосіб. Тож, матеріали справи не містять достовірних доказів, що позивач у належний спосіб був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 у справі № 591/2794/17, від 06 лютого 2020 № 05/7145/16-а та від 21 травня 2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу». Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності. Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Судом встановлено, що в даній справі, протокол про адміністративне правопорушення складений 17.01.2024 та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 31.01.2024 направлені позивачу на адресу АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку. Представником відповідача до суду не надано належних та допустимих доказів отримання позивачем повістки про виклик до другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 та доказів повідомлення його належним чином про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Отже, в ході розгляду адміністративної справи, факт вчинення позивачем адмінправопорушення передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП свого підтвердження не знайшов. Наведені вище обставини є підставою для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №24/279 від 31.01.2024, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю. За змістом ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа)встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до п.3 ч 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Відповідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Керуючись ст.ст.247,268,284,289,292,293КУпАП,ст.ст.2,9,77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити. Постанову №24/279 за справою про адміністративне правопорушення, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 31.01.2024 за ч.2 ст.210-1КУпАП про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 - скасувати. Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: