Справа № 460/6181/24
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2024 року м. Рівне №460/6181/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач-2) в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 19.09.2023 №65 про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком, яка призначається відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII;

зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 19.09.2023 про переведення її на пенсію за віком відповідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 09.08.2023, обчисливши таку пенсію виходячи із 60% заробітної плати, відображеної у довідках Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради від 15.09.2023 №08-2899, від 08.04.2024 №08-1026, що видана на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі №460/28486/23.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області і отримує пенсію за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пропрацювавши на посадах, віднесених до посад державних службовців в період з 09.08.1999 по 09.08.2023, що складає повних 24 календарних роки, ОСОБА_1 вважає, що вона набула право на призначення пенсії державного службовця. У зв`язку зі звільненням з посади, робота на якій дає право на призначення пенсії державного службовця 09.08.2023 та яка прирівнюється до категорій посад державної служби, ОСОБА_1 19.09.2023 звернулась до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про її переведення на пенсію державного службовця, яка за принципом екстериторіальності (випадковості) передана для вирішення питання про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Однак, рішенням відповідача-1 від 19.09.2023 №65 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у спосіб переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця з єдиної підстави, що період роботи ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби до 04.07.2001 набуття чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». У зв`язку з відсутністю спеціального стажу відповідач-1 заперечив наявність у ОСОБА_1 права на отримання пенсії державного службовця.

Також позивач вказала, що Рівненським окружним адміністративним судом на її користь ухвалювалось рішення від 29.02.2024 у справі №460/28486/23, яким було встановлено, що загальний період роботи позивача на посадах, віднесених до категорій посад державного службовця складає 24 роки 01 день. На виконання цього рішення Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради видано позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 08.04.2024 №08-1026 за затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 формою.

Позивач вважає протиправним рішення відповідача-1 про відмову у її переведенні на пенсію державного службовця і таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 14.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач-1 відзиву на позовну заяву не подав, своєї позиції щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог суду не повідомив.

Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, в обґрунтування заперечень вказавши, що 19.09.2023 року позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було розглянуто заяву позивача та долучені до заяви документи та 19.09.2023 за №65 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії як особі яка працювала в органах місцевого самоврядування. Відповідач-2 повідомив, що при розгляді заяви Головне управління керувалося Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, статтею 3 якого визначено, що дія цього Закону не поширюється, зокрема, на посадових осіб місцевого самоврядування. Відповідач-2 зазначив, що усі без винятку посади, на яких працювала позивач були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Також Пенсійний орган ствердив, що з 09.08.2001 по 22.06.2018 ОСОБА_1 працювала на посадах особи місцевого самоврядування, які відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ з 05 липня 2021 року не враховується до стажу державної служби, та не має 10 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

У зв`язку з цим, на переконання відповідача-2, ОСОБА_1 правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно норм Закону України Про державну службу, через відсутність необхідного стажу на посаді державної служби 20 років згідно пункту 12 розділу ХІ Закону №889 та не займав посаду державної служби для призначення пенсії відповідно до пункту 10 розділу ХІ Закону №889.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши позовну заяву, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач 16.01.1960 року народження 19.09.2023 звернулася до Рівненського відділення обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про її переведення із пенсії за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Надані ОСОБА_1 документи разом із заявою про переведення на інший вид пенсії передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області, яке рішенням від 19.09.2023 №65 відмовив у переведенні на пенсію державного службовця з однієї підстави, що час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, до 04.07.2001 по дату набуття чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Вважаючи протиправним рішення про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію державного службовця, позивач звернулася до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 44 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Зі змісту позовної заяви слідує, що на переконання позивача, оскільки вона досягнула пенсійного віку 60 років та має загальний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби понад 24 роки на дату звільнення 09.08.2023 та понад 10 років станом на 01.05.2016, вона набула право на вибір пенсії, яка може їй виплачуватись: за віком на умовах Закону №1058-IV; за віком як державному службовцю з особливим порядок її обчислення виходячи із заробітної плати за роботу на державній службі згідно з пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Перевіряючи наявність у позивача права на призначення пенсії державного службовця, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, із системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 Розділу ХІ Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі № 822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі № 466/6057/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17, від 22.06.2021 у справі № 308/67/17, від 29.09.2022 у справі № 234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі № 431/991/17.

Із наданої позивачем відповідачу трудової книжки Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 14.10.1977, та вкладки до трудової книжки, дата заповнення від 09.08.2001, вбачається, що:

1.Запис №20 від 09.08.1999 прийнята на посаду спеціаліста ІІ категорії відділу соціальних компенсацій та гарантій малозабезпечених громадян Управління соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому, як таку, що пройшла конкурсний відбір згідно зі ст. 15 Закону України Про державну службу (наказ №103-к від 11.08.1999);

2.Запис №21 від 09.08.1999 присвоєно 13 ранг державного службовця відповідно до ст. 26 Закону України Про державну службу (наказ №103-к від 11.08.1999);

3.Запис №22 від 09.08.1999 прийнято Присягу державного службовця (занесено до особової справи);

4.Запис №23 від 09.08.2001 складено Присягу посадової особи місцевого самоврядування (занесено до особової справи);

5.Запис №24 від 02.01.2002 присвоєно черговий 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування 2 межах 6 категорії посад (наказ №222-вк від 14.12.2001);

6.Запис №25 від 01.02.2002 переведена на посаду спеціаліста І категорії відділу соціальних компенсацій та гарантій малозабезпечених громадян, увільнившись з посади спеціаліста ІІ категорії цього відділу (наказ №29-вк п. 5 від 22.02.2002);

7.Запис №26 від 05.09.2002 управління соціального захисту населення реорганізовано в Управління праці та соціального захисту населення (рішення міської ради №41 від 02.07.2002);

8.Запис №27 від 03.01.2004 відповідно до ст. ст. 14, 15 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування присвоєно черговий 11 (одинадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування (розпорядження №3824 від 23.12.2003);

9.Запис №28 від 03.09.2007 переведена на посаду провідного спеціаліста відділу з призначення державних допомог (розпорядження №128-ос від 31.08.2007);

10.Запис №29 від 03.12.2012 переведена на посаду головного спеціаліста відділу з призначення державних допомог, як така, що успішно пройшла стажування (розпорядження №249-ос);

11.Запис №30 від 01.12.2021 управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради реорганізовано шляхом перетворення в Департамент соціальної політики Рівненької міської ради (рішення Рівненської міської ради №1069 від 20.08.2021);

12.Запис №31 від 01.12.2021 переведена на посаду спеціаліста І категорії відділу з призначення державних допомог управління державних соціальних програм без конкурсу та стажування (розпорядження міського голови №472-ос від 30.11.2021);

13.Запис №32 від 09.08.2023 звільнена з посади спеціаліста І категорії відділу з призначення державних допомог управління державних соціальних програм у зв`язку із скороченням чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України (розпорядження №268-ос від 02.08.2023).

Таким чином, записами трудової книжки підтверджується, що позивач в період з 09.08.1999 по 09.08.2023 обіймала посади спеціаліста ІІ категорії, спеціаліста І категорії, провідного спеціаліста, головного спеціаліста органу соціального захисту населення Рівненської міської ради.

Згідно з позицією відповідача, період роботи позивача з 09.08.1999 до 04.07.2001 підлягає зарахуванню до категорії посад державного службовця, а робота з 04.07.2001 на посадах службовця органу місцевого самоврядування не є категоріями посад державної служби.

З матеріалів справи слідує, що єдиною підставою для прийняття оскарженого рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії у спосіб переведення з пенсії, яка обчислюється відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком (державного службовця), яка обчислюється відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII, слугував висновок відповідача-1 про відсутність спеціального стажу, оскільки весь її період в органах місцевого самоврядування з 19.01.2001 не зараховується до спеціального стажу.

Разом з тим, суд оцінює критично та відхиляє такі висновки відповідача, виходячи з наступного.

Як встановлено Рівненським окружним адміністративним судом в ході розгляду справи №460/28486/23, станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Законом №889-VІІІ) позивач працювала на посаді головного спеціаліста відділу з призначення державних допомог Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради, яка відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. №229, належала до посад державних службовців.

Суд вказав, що на дату набрання чинності Законом №889-VІІІ мала понад 10 років стажу роботи на посадах, прирівняних до посад державної служби, а на дату звільнення понад 24 роки спеціального стажу.

09.08.2023 була звільнена з посади спеціаліста І категорії відділу з призначення державних допомог управління державних соціальних програм Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради, яка відповідно до п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. №229, належала до посад, прирівняних до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону №889-VIII від 10.12.2015 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III від 07.06.2001.

Відтак, періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входять до стажу державної служби.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Згідно з пунктом 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Пунктом 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Таким чином, в даному випадку до застосування підлягають норми Порядку №283, а саме пункту 2 вказаного порядку.

Статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" в чинній редакції (впродовж періодів роботи позивача у органі місцевого самоврядування), до сьомої категорії посад органів місцевого самоврядування віднесені, зокрема, посади посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування.

Верховний Судом при ухваленні постанов від 26.06.2018 у справі №735/939/17, від 11.04.2023 у справі (адміністративне провадження № К/9901/2885/20) дійшов висновку, що доводи відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувався до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, лише до 04.07.2001 є необґрунтованими, а тому період проходження такої служби в органах місцевого самоврядування має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Судом встановлено, що позивач 09.08.2023 звільнена з посади службовця органу місцевого самоврядування, яка належить до посад, віднесених до категорій посад державної служби.

Оскільки на дату подання заяви про перерахунок пенсії шляхом переходу на пенсію державного службовця позивач: досягла 60 років, спеціальний стаж державної служби станом на 01.05.2016 складав понад 10 років, а на дату звільнення понад 20 років (в період з 09.08.1999 по 09.08.2023), а тому набула право на призначення пенсії відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Суд також зауважує, що постановою Правління Пенсійного фонду України "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" №1-3 від 17 січня 2017 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за №180/30048 (в редакції, чинній станом на дату прийняття оскарженого рішення), затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІ "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу", а саме:

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Із наданих позивачем довідок про заробітну плату для обчислення пенсії державного службовця вбачається, що вони відповідають встановленій формі, а довідка №08-1026 від 08.04.2024 видана на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду, що набрало законної сили у справі №460/28486/23.

Водночас, спірне рішення про відмову в переведенні позивача на пенсію державного службовця не містило такої підстави для відмови як не надання ОСОБА_1 довідок про заробітну плату для обчислення пенсії.

Встановлені судом обставини свідчать на користь того, що відповідно до поданої заяви від 19.09.2023 були наявні правові підстави для переведення позивача на пенсію державного службовця, а тому суд дійшов висновку про те, що оскаржене рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Однак, суд враховує також позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Львівській області. А відтак, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Рівненській області позивачу слід відмовити.

Визначаючи спосіб відновлення порушених прав Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18) (провадження № 11-555заі18) для належного захисту порушених прав вказала на необхідність зобов`язання відповідача призначити і здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці про заробітну плату (щодо основних та додаткових складових заробітної плати).

У зв`язку з чим, виходячи системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів у справі, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, враховуючи також висновки суду щодо достовірності та належності довідок про складові заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, суд дійшов висновку, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2023 про переведення її на пенсію за віком відповідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 09.08.2023, обчисливши таку пенсію виходячи із 60% заробітної плати, відображеної у довідках Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради від 15.09.2023 №08-2899, від 08.04.2024 №08-1026, що видана на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі №460/28486/23.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач-1 у випадку спірних правовідносин діяв протиправно, що підтверджується належними і допустимими доказами.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Суд присуджує на користь позивача документально понесені ним витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.09.2023 №65 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком, яка призначається відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2023 про переведення її на пенсію за віком відповідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 09.08.2023, обчисливши таку пенсію виходячи із 60% заробітної плати, відображеної у довідках Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради від 15.09.2023 №08-2899, від 08.04.2024 №08-1026, що видана на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі №460/28486/23.

В задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 03 грудня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10,м. Львів,79016, ЄДРПОУ/РНОКПП 13814885) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя У.М. Нор