Справа № 160/30843/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у неврахуванні наявності у ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , права на відстрочку від військової служби за мобілізацією, у зв`язку з наявністю у нього бронювання, відповідно до наказу Мінекономіки, та в протиправному оформленні ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , наказу про призов на військову службу під час мобілізації від 15.07.2024 року № 579, в частині його призову на військову службу під час мобілізації до військової частини (підрозділу) № НОМЕР_2 .
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 15.07.2024 року № 579 в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до військової частини (підрозділу) № НОМЕР_2 ;
- зобов`язати військову частину № НОМЕР_2 видати наказ про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Разом із позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій представник просить:
- зупинити дію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 15.07.2024 № 579, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до військової частини (підрозділу) № НОМЕР_2 , до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі ;
- заборонити Відповідачу-2 військовій частині № НОМЕР_2 - вживати будь-які дії, направлені на виконання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , обов`язків військової служби, зокрема, але не виключно: відправлення (переміщення) його до відповідної військової частини (учбового центру) з метою проходження військової служби, зарахування його до особового складу військової частини, прийняття ним військової присяги і т.д., до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Ухвалою суду від 20.11.2024 року заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику без розгляду.
При цьому роз`яснено заявнику, що повернення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвалою суду від 25.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини № НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Позивачу встановлено десятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали, усунути недоліки позовної заяви
02.12.2024 року судом зареєстровано заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Так, у заяві представник просить:
- зупинити дію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 15.07.2024 № 579, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до військової частини (підрозділу) № НОМЕР_2 , до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі ;
- заборонити Відповідачу-2 військовій частині № НОМЕР_2 - вживати будь-які дії, направлені на виконання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , обов`язків військової служби, зокрема, але не виключно: відправлення (переміщення) його до відповідної військової частини (учбового центру) з метою проходження військової служби, зарахування його до особового складу військової частини, прийняття ним військової присяги і т.д., до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Подана заява обґрунтована тим, що 02.07.2024 року позивач прибув до Відповідача-1 з метою заміни його тимчасового посвідчення військовозобов`язаного на військово-обліковий документ нового зразка, де пред`явив Відповідачу-1 зазначене тимчасове посвідчення, а також витяг з наказу Мінекономіки № 9097 від 11.04.2024 року про бронювання військовозобов`язаних ТОВ «Метінвест-Промсервіс». Однак, працівник відповідача-1 повідомив, що зазначені документи не мають для них значення, після чого позивач 09.07.2024 року надав відповідачу-1 лист, в якому просив надати йому офіційний лист щодо відсутності бронювання. Такий лист Відповідач-1 не надав, натомість, представники відповідача-1 вручили бойову повістку (мобілізаційне розпорядження). Відповідно до витягу із наказу начальника (ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ) (з питань мобілізації та мобілізаційної готовності) від 15.07.2024 № 579 солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до в/ч № НОМЕР_2 . Невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що під час судового оскарження наказу про мобілізацію, позивач буде виконувати обов`язки військової служби, що може призвести до катастрофічних наслідків, зокрема, у вигляді реальної загрози життю та здоров`ю. Також весь час, поки справа буде розглядатись в суді, він не зможе виконувати і трудові обов`язки на підприємстві, на якому заброньований від мобілізації, хоча якраз він і був заброньований з тією метою, щоб виконувати трудові обов`язки на підприємстві, яке під час дії воєнного стану працює в інтересах держави і якому потрібні відповідні кваліфіковані вузькопрофільні працівники. Очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача-1, який, достеменно знаючи з декількох джерел про бронювання позивача, наявність в нього права на відстрочку та постановки на спеціальний військовий облік, не врахував зазначені інформацію та документи, чим порушив його права, свободи та інтереси, протиправно видавши наказ про мобілізацію та призов на військову службу. Враховуючи викладене вище та те, що позивач вже призваний на військову службу та зобов`язаний виконувати обов`язки військової служби вже зараз, таким чином, вжиття саме цього виду заходу забезпечення позову не дозволить відповідачам до набрання судовим рішенням законної сили у цій справі надалі ще більше порушувати його права.
Надаючи оцінку доводам заявника та вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Частинами першою та другою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо :
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими (репутаційними, службовими, іншими) наслідками.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 21.09.2023 року у справі №580/244/23.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.
Приписами п. 10 ч.3 статті 151 КАС України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Як вже зазначалось вище, у своїй заяві про забезпечення позову, позивач просить суд:
- зупинити дію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 15.07.2024 № 579, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до військової частини (підрозділу) № НОМЕР_2 , до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі;
- заборонити Відповідачу-2 військовій частині № НОМЕР_2 - вживати будь-які дії, направлені на виконання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , обов`язків військової служби, зокрема, але не виключно: відправлення (переміщення) його до відповідної військової частини (учбового центру) з метою проходження військової служби, зарахування його до особового складу військової частини, прийняття ним військової присяги і т.д., до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, та який станом на час розгляду заяви про забезпечення позову триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
В частині 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу надано визначення поняття військовослужбовців, як осіб, які проходять військову службу.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
З аналізу зазначених норм, вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.
Зі змісту оскаржуваного наказу від 15.07.2024 року №579 вбачається, що солдата ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період в складі команди ВЧ НОМЕР_2 .
Згідно військового квитка вбачається, що позивачем було прийнято військову присягу в ВЧ НОМЕР_2 .
Крім того, до позовної заяви було додано копію рапорту за підписом ОСОБА_1 про його звільнення з військової служби, який адресовано командиру ВЧ НОМЕР_2 .
Отже, беручи до уваги зазначені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивач набув статусу військовослужбовця.
Відтак, на час проходження позивачем служби та на дату звернення до суду із заявою про забезпечення позову в Україні діє воєнний стан, в умовах якого існує заборона шляхом забезпечення позову здійснювати зупинення дії наказів відданих військовослужбовцю, яким безумовно є і оскаржуваний наказ.
Крім того, на думку суду, звернувшись з адміністративним позовом позивач реалізував своє право на судовий захист. В свою чергу наразі суд не може встановити наявність очевидних ознак протиправності дій/рішень відповідачів, оскільки вказана обставина підлягає встановленню на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Отже під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про очевидність порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 11.10.2023 року у справі №300/5005/22.
Зазначені позивачем обставини не дають підстави для висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки ризик настання для позивача негативних наслідків при невжитті заходів забезпечення позову не підтверджено (наприклад, не надано непростроченого мобілізаційного розпорядження).
Отже, відсутні станом на день постановлення цієї ухвали підстави для висновку, що існуватиме неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття заходів забезпечення позову, а також що існуватиме необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, оскільки позивачем не обґрунтовано невідворотність настання стверджуваних наслідків без застосування заходів забезпечення позову.
Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.
Суд зазначає, що необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.
Крім того, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб фактично вирішило б спір по суті, що суперечить меті застосування статті 150 КАС України.
Отже, суд вважає, що позивачем не надано до суду обґрунтованих доводів та доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на вищевикладене, враховуючи обсяг заявлених позовних вимог, виходячи з принципу співмірного вжиття заходів забезпечення позову, та з огляду на приписи статті 150 КАС України, за відсутності обґрунтованих підстав та доказів на підтвердження доводів, викладених у заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.12.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса