Справа № 280/7550/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 грудня 2024 року Справа № 280/7550/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у нездійснені ОСОБА_1 виплати: щомісячного основного та щомісячного додаткового грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу, премії, надбавки за особливості проходження служби, на рівні, визначеному Законодавством України - за період з 01.12.2022 по 23.08.2023; додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, п.п. 2, 10 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07.06.2018 №260 - з 23.12.2022 по 21.08.2023 - 100 000,00 грн., щомісячно;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 виплату: щомісячного основного та щомісячного додаткового грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу, премії, надбавки за особливості проходження служби, на рівні, визначеному Законодавством України - за період з 01.12.2022 по 23.08.2023; додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, п.п. 2, 10 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07.06.2018 №260 - з 23.12.2022 по 21.08.2023 - 100 000,00 грн., щомісячно;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у нездійснені ОСОБА_1 (у день звільнення з військової служби) виплат, визначених Наказом Відповідача (по стройовій частині) від 23.08.2023 №216: компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік (3 дні); грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік; компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік (18 днів); одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 за 8 календарних місяців;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 визначені Наказом Відповідача (по стройовій частині) від 23.08.2023 №216: компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік (3 дні); грошову допомоги на оздоровлення за 2023 рік; компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік (18 днів); одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України віл 17.09.2014 №460 за 8 календарних місяців;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати належних ОСОБА_1 при звільнені сум - по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Позовну заяву мотивовано тим, що позивач 23.08.2024 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення через сімейні обставини. Згідно з наказом відповідача (по стройовій частині) від 23.08.2023 №216 при звільненні позивачу належало виплатити: компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік (3 дні); грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік; компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік (18 днів); одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України віл 17.09.2014 №460 за 8 календарних місяців. Однак, відповідач у день звільнення та по день звернення із цим позовом остаточний (повний) розрахунок зі мною не провів; письмове повідомлення про нараховані та виплачені мені суми (у гуртовому вираженні) не видав. Крім того, починаючи з 01.12.2022 і по день звільнення зі служби відповідач не у повному обсязі виплачував грошове забезпечення (з урахуванням розмірів посадового окладу, премії, надбавки за особливості проходження служби), а також додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 (із розрахунку 100 000,00 грн. на місяць) - з 23.12.2022, і в день звільнення відповідні суми заборгованості не сплатив (повний розрахунок з цих виплат не здійснив). Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо виплати належних йому грошового забезпечення і додаткової винагороди (передбаченої постановою Уряду України від 28.02.2022 №168, п.п. 2, 10 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07.06.2018 №260) не у повному обсязі, а також нездійснення указаних у наказі від 23.08.2024 №216 виплат - протиправною, такою що порушує його права на достатнє грошове забезпечення та соціальний захист військовослужбовця в умовах воєнного стану, гарантоване законодавством України позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) та витребувано у відповідача додаткові документи .

05 вересня 2024 року на адресу Запорізького окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшов відзив Військової частини НОМЕР_4 на позовну заяву. Відповідач не згоден з позовними вимогами в повному обсязі. У відзиві зазначено, що виплати щомісячного основного та щомісячного додаткового грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу, премії, надбавки за особливості проходження служби, на рівні, визначеному Законодавством України - за період з 1 грудня 2022 року по 23 серпня 2023 року були здійснення в повному обсязі, що підтверджується довідками та наказами, які до додано до відзиву. Виплата додаткової допомоги: за період 23.12.2022 - 31.12.2022 з розрахунку 100 000,00 грн. нараховано 29032,26 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 28596,78 грн. у січні 2023 року; за період 01.01.2023-04.01.2023 та за період 26.01.2023-27.01.2023 з розрахунку 100 000,00 грн. нараховано 43548,39 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 42895,16 грн. у лютому 2023 року; за період 05.01.2023-25.01.2023 з розрахунку 100 000,00 грн. нараховано 47419,35 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 46708,06 грн. у березні 2023 року; за період 03.03.2023-27.03.2023 та за період 29.03.2023-31.03.2023 з розрахунку 100 000,00 грн. нараховано 90322,58 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 88967,74 грн. у квітні 2023 року; за період 01.04.2023-26.04.2023 з розрахунку 100 000,00 грн. нараховано 86666,67 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 85366,67 у травні 2023 року; за період 28.01.2023-31.01.2023 нараховано 9032,26 грн.; за період 01.02.2023-25.02.2023 нараховано 89285,71 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 96843,20 грн. у червні 2023 року. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Артоуз О.О. з 14 жовтня по 29 листопада 2024 року у навчальній відпустці розгляд справи здійснюється у перший робочий день після виходу судді із відпустки.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданим Шевченківським РВ у м. Запоріжжі ДМС України в Запорізькій області 29.03.2016.

ОСОБА_1 21.11.2022 мобілізовано ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 23.08.2023 № 9594 про безпосередню участь особи у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України солдат ОСОБА_1 дійсно у період з 23.12.2022 по 04.01.2023, з 26.01.2023 по 27.01.2023 брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах Донецької, Луганської, Херсонської областей та в період здійснення зазначених заходів.

У відповідності до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_2 від 02.02.2023 № 1454 солдат ОСОБА_1 04.01.2023 одержав: вогнепальні осколкові дотичні поранення лицевої частини черепа, стороннє тіло правого ока, сліпі осколкові поранення лівого передпліччя у верхній третині, лівої гомілки в середній третині, правої кисті. Поранення військовослужбовець отримав під час виконання ним обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, поранення не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 3 від 04.01.2023 ОСОБА_1 вибув 05.01.2023 у лікарсько-сестринську бригаду АДРЕСА_3 на лікування.

З 04.01.2023 по 10.01.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова» Дніпропетровської обласної ради з діагнозом МВТ (04.01.2023), відкритий вогнепальний дірчастий перелом ліктьової кістки у в/3 ВОСП кисті, 1 пальця стопи праворуч, гомілки ліворуч, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу № 279, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №Е 200 (центр травматології та ортопедії).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 15 від 18.01.2023 ОСОБА_1 прибув 16.01.2023 з лікарсько-сестринської бригади АДРЕСА_3 та 16.01.2023 вибув у ВЧ НОМЕР_6 АДРЕСА_3 на лікування.

Згідно довідки КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 20.01.2023 № 198 та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 730 (урологічне відділення) ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 10.01.2023 по 20.01.2023 з діагнозом відкритий вогнепальний дірчастий перелом лівої ліктьової кістки у в/3 без зміщення. Вогнепальні осколкові сліпі поранення передпліччя, лівої гомілки та 1 пальця правої стопи.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 23 від 26.01.2023 ОСОБА_1 прибув 26.01.2023 з ВЧ НОМЕР_6 АДРЕСА_3 .

27 січня 2023 року ОСОБА_1 вибув у відпустку для лікування у зв`язку із хворобою з 28.01.2023 по 25.02.2023 (наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 24 від 27.01.2023).

З 08.02.2023 по 13.02.2023 ОСОБА_1 проходив лікування в КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» (стаціонар). Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2222 (відділення мікрохірургії ока) основний діагноз - множинні сторонні тіла рогівки ока, міопія слабкого ступеню, складний міопічний астигматизм правого ока, міопія слабкого ступеню лівого ока.

З 21.02.2023 по 28.02.2023 ОСОБА_1 проходив лікування в КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» (стаціонар). Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2989 (відділення мікрохірургії ока) основний діагноз - множинні сторонні тіла рогівки, міопія слабкого ступеню, складний міопічний астигматизм правого ока, міопія слабкого ступеню лівого ока. Діагноз супутний: Y36.2: ушкодженні внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 56 від 01.03.2023 ОСОБА_1 прибув 01.03.2023 з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 57 від 02.03.2023 ОСОБА_1 вибув у відпустку для лікування у зв`язку із хворобою з 03.03.2023 по 27.03.2023.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 82 від 28.03.2023 ОСОБА_1 прибув 28.03.2023 з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою та 29.03.2023 вибув у відпустку для лікування у зв`язку із хворобою на 29 днів по 26.04.2023.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 109 від 27.04.2023 ОСОБА_1 прибув 27.04.2023 з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 110 від 28.04.2023 ОСОБА_1 вибув у відрядження у 233 загальновійськовий полігон, АДРЕСА_4 на 26 днів з 29.04.2023 по 03.06.2023, для проходження базової військової підготовки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 111 від 29.04.2023 вважати ОСОБА_1 таким, що прибув з навчального центру «Вебляни».

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 120 від 09.05.2023 ОСОБА_1 вибув у відрядження навчального центру «Вебляни» для проходження базової військової підготовки.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 135 від 26.05.2023 ОСОБА_1 вибув у ІНФОРМАЦІЯ_3 на лікування з 27.05.2023. ОСОБА_1 прибув з лікування 15.06.2023 (наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 153 від 15.06.2023).

Відповідно до перевідного епікризу № 7185 із медичної картки стаціонарного хворого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування з 29.05.2023 по 31.05.2023. Повний діагноз: стан після МВТ (04.01.2023), множинні тіла рогівки правого ока. Складний короткозорий астигматизм правого ока. Короткозорість лівого ока. ГРВІ по типу гострого риніту, легкого ступеня тяжкості. Гіпертонічна хвороба І стадії, І ступеня, ризик помірний.

У відповідності до наказів командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 189 від 24.07.2023 та від 02.08.2023 № 198 ОСОБА_1 вибув у відрядження навчального центру « ІНФОРМАЦІЯ_5 » для проходження військової підготовки до 02.08.2023.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 198 від 02.08.2023 ОСОБА_1 вибув 03.08.2023 у ІНФОРМАЦІЯ_3 на лікування.

З 03.08.2023 по 09.08.2023 ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному центрі Західного регіону. Згідно перевідного епікризу № 10060 стаціонарного хворого: основний діагноз: підшкірний утвір шийно-потиличної ділянки; супутній: гіпертонічна хвороба першої стадії, першого ступеня. Ризик помірний.

У відповідності до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3391 позивач з 09.08.2023 по 21.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ВЧ НОМЕР_7 з діагнозом підшкірний утвір шийно-потиличної ділянки. Стан після оперативного втручання (04.08.2023) видалення підшкірного новоутворення шийно-потиличної ділянки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 208 від 14.08.2023 вважати ОСОБА_1 таким, що прибув з ІНФОРМАЦІЯ_4 та вибув у військову частину НОМЕР_7 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.08.2023 № 216 солдата ОСОБА_2 , призваного по мобілізації, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , колишнього гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 22.08.2023 №234-РС у запас за підпунктом „г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 міста Запоріжжя. 23 серпня 2023 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 00 років 09 місяців 02 дні, пільгова 00 років 00 місяців 26 днів. Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалася. Відповідно до абзацу третього п. 14 ст. 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 03 дні невикористаної щорічної основної відпустки за рік. Щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалася. Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік. Відповідно до абзацу третього п. 14 ст. 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 18 днів невикористаної щорічної основної відпустки за рік. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» №260 від 07.06.2018, отримав. Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 за 08 календарних місяців.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати належних йому грошового забезпечення і додаткової винагороди не у повному обсязі, а також нездійснення указаних у наказі від 23.08.2023 №216 виплат позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду висловила та послідовно застосовує правову позицію, за змістом якої повноваження органів влади, є законодавчо визначеними, а суд діє згідно з презумпцією «Jura novit curia» («Суд знає закони»). Велика Палата Верховного Суду, зокрема зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (пункти 84, 86 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17), а також, що неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який триває і до сьогодні.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону №389-VIII).

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-IX, постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2 - 4 цієї статті Закону № 2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Тобто, на момент набрання чинності постановою № 704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

З 29.01.2020 п. 6 Постанови № 103 (яким п. 4 постанови № 704 викладено у новій редакції) втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Так, під "умовами" слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.

Під "порядком" розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.

Відтак, зазначення у пункті 4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Разом з цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому, суд звертає увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 по справі №440/6017/21 на підставі аналізу наведених вище норм права дійшов таких правових висновків:

- з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

- через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Такий самий підхід Верховний Суд застосував також у справах № 120/8603/21-а (постанова від 31.08.2022), № 120/648/22-а (постанова від 16.11.2022), № 640/17686/21 (постанова від 04.01.2023), № 440/1185/21 (постанова від 10.01.2023).

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено, що станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає 2 481,00 грн.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено, що станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає 2 684,00 грн.

Отже, з 29.01.2020 оклад за посадою та оклад за військовим званням повинен розраховуватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

При цьому суд зауважує, що постановою КМУ від 12.05.2023 № 481 внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та викладено абзац перший в такій редакції:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Постанова КМУ від 12.05.2023 № 481 набрала чинності 20.05.2023.

Таким чином, з 20.05.2023 застосовується редакція пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» згідно з якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.»

Тобто, починаючи з 20.05.2023, пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка не передбачає застосування прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.

Як встановлено судом з матеріалів справи позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 з 23.12.2022 по 23.08.2023.

Грошове забезпечення позивача складалося з таких видів: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за особливості проходження служби, премія.

Абзацем 1 пункту 1 розділу VI «Виплата надбавки за особливості проходження служби» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260) передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Абзацами 1 -2 пункту 3 розділу XXXI «Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби» Порядку № 260 передбачено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Згідно абз. 1 п. 6 розділу XXIII «Виплата грошової допомоги для оздоровлення» Порядку № 260 розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Пунктом 6 цього ж розділу XXXI Порядку № 260 встановлено, що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

На підставі наведеного, суд доходить висновку, що у період з 23.12.2022 по 19.05.2023 грошове забезпечення позивача мало обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік"станом на 01.01.2022, та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, відповідно. Проте, грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 розраховувалося виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн. Відповідно, складові грошового забезпечення позивача, які розраховуються з урахуванням розміру посадового окладу, відповідачем обраховано невірно.

Також, з огляду на положення Порядку № 260, оскільки розмір грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні залежить від розміру грошового забезпечення військовослужбовця, а відповідно і його складових, суми виплаченого ОСОБА_1 під час звільнення грошового забезпечення, підлягає перерахунку.

Таким чином, суд доходить висновку про протиправність бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у нездійснені ОСОБА_1 виплати: щомісячного основного грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу, премії, надбавки за особливості проходження служби, на рівні, визначеному Законодавством України - за період з 23.12.2022 по 19.05.2023.

Щодо виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, п.п. 2, 10 розділу XXXIV Порядку №260, з 23.12.2022 по 21.08.2023 - 100 000,00 грн., щомісячно, судом встановлено наступне.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» і від 24.04.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанова № 168 передбачено установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

01 квітня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни до зазначеної Постанови № 168, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 № 400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Згідно із абз.4, 5 п.1 постанови №168 (в редакції від 19.07.2022) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

В силу п.1 постанови №168 від 28.02.2022 (в редакції від 21.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно із абз. 5, 6 п.1 постанови №168 від 28.02.2022 (в редакції від 21.01.2023) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, поранення особи (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини під час проходження служби в умовах, за які передбачена виплата додаткової винагороди у порядку постанови №168 у розмірі до 100 000,00 грн., зумовлює збереження права особи на отримання згаданої винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. як за час проходження стаціонарного лікування після поранення, так і за час знаходження у відпустці для лікування за висновком військово-лікарської комісії після тяжкого поранення як безвідносно до існування будь-яких перерв між стаціонарним лікуванням і відпусткою для лікування, так і безвідносно до вибуття у відпустку для лікування після поновлення виконання обов`язків за військовою посадою.

Одночасно, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Крім того, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України було видано Окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.

Відповідно до п. 13 Окремого доручення Міністра № 912/з/29 вважаються такими, що не застосовуються з 01.06.2022 телеграми Міністра оборони України від 02.03.2022 № 248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529.

Пунктом 1 Окремого доручення Міністра № 912/з/29 встановлено, що під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдання з ведення руху оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Пунктом 2 Окремого доручення Міністра № 912/з/29 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно з п. 3 Окремого доручення Міністра № 912/з/29 райони ведення бойових дій слід визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України слід визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 затверджено зміни до Порядку № 260 та доповнено його новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану». Згідно п. 3 наказу від 25.01.2023 № 44 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023.

Положеннями п. 2, 4 - 5, 7 - 9 розділу XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку № 260 (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.

Підтвердження виконання військовослужбовцями завдань на розгорнутих пунктах управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України про включення до складу відповідного пункту управління.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Отже, військовослужбовець Збройних Сил набуває право на отримання збільшеної до 100000,00 грн. додаткової винагороди у разі безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

При цьому, обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, є документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, що здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини.

Аналіз вищеназваних нормативно-правових актів свідчить, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів (виконання завдань у складі сил та засобів здійснення заходів тощо).

Отже, для визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень відповідно до постанови №168, необхідно встановити докази безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів.

Як встановлено судовим розглядом, згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 23.08.2023 № 9594 про безпосередню участь особи у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України солдат ОСОБА_1 дійсно у період з 23.12.2022 по 04.01.2023, з 26.01.2023 по 27.01.2023 брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах Донецької, Луганської, Херсонської областей та в період здійснення зазначених заходів.

04 січня 2023 року ОСОБА_1 одержав: вогнепальні осколкові дотичні поранення лицевої частини черепа, стороннє тіло правого ока, сліпі осколкові поранення лівого передпліччя у верхній третині, лівої гомілки в середній третині, правої кисті. Поранення військовослужбовець отримав під час виконання ним обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини.

У період з 04 по 20 січня 2023 року (діагноз - МВТ, перелом), з 08 по 13 лютого 2023 року (діагноз - множинні сторонні тіла рогівки ока), з 21 по 28 лютого 2023 року (діагноз - множинні сторонні тіла рогівки ока), з 29 по 31 травня 2023 року (діагноз - стан після МВТ (04.01.2023), множинні тіла рогівки правого ока), з 03 по 21 серпня 2023 року (діагноз - підшкірний утвір шийно-потиличної ділянки) ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні.

В період з 28 січня 2023 року по 25 лютого 2023 року, з 03 по 27 березня 2023 року, з 29 березня 2023 року по 26 квітня 2023 року позивач перебував у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою.

Згідно довідки пр. нарахування та утримання грошового забезпечення за період січень грудень 2023 року ОСОБА_1 у вказаний період нараховано грошове забезпечення: у січні - 32 331,32 грн (в т.ч. додаткова винагорода 29 032,26 грн.), у лютому 57 451,29 грн. (в т.ч. додаткова винагорода 43 548,39 грн), у березні 68 005,65 грн. (в т.ч. додаткова винагорода 47 419,35 грн), у квітні 110 908,65 грн (в т.ч. додаткова винагорода 90 332,58 грн), у травні 107 252,97 грн (в т.ч. додаткова винагорода 86 666,67 грн), у червні 118 904,27 грн (в т.ч. додаткова винагорода 98 317,97 грн), у липні 20 586,30 грн, у серпні 10 881,63 грн, у вересні 62 563,86 грн (в т.ч. посадовий оклад 393,23 грн, грошова допомога на оздоровлення 20 586,30 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 20 586,30 грн, компенсація невикористаної відпустки 14 410,41 грн, одноразова грошова допомога при звільненні 6 587,62 грн).

Згідно пояснень відповідача виплата додаткової винагороди: за період 23.12.2022 - 31.12.2022 з розрахунку 100 000,00 грн. нараховано 29 032,26 грн. (на картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 28596,78 грн. у січні 2023 року); за період 01.01.2023 - 04.01.2023 та за період 26.01.2023-27.01.2023 з розрахунку 100 000,00 грн. нараховано 43 548,39 грн. (на картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 42895,16 грн. у лютому 2023 року); за період 05.01.2023-25.01.2023 з розрахунку 100 000,00 грн. нараховано 47 419,35 грн. (на картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 46 708,06 грн. у березні 2023 року); за період 03.03.2023-27.03.2023 та за період 29.03.2023-31.03.2023 з розрахунку 100 000,00 грн. нараховано 90 322,58 грн. (на картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 88967,74 грн. у квітні 2023 року); за період 01.04.2023-26.04.2023 з розрахунку 100 000,00 грн. нараховано 86 666,67 грн. (на картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 85366,67 у травні 2023 року); за період 28.01.2023 - 31.01.2023 нараховано 9032,26 грн.; за період 01.02.2023-25.02.2023 нараховано 89 285,71 грн. (на картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору 96843,20 грн. у червні 2023 року).

Тобто, відповідачем не виплачено позивачу додаткову винагороду за період перебування на стаціонарному лікуванні з 29 по 31 травня 2023 року та з 03 по 21 серпня 2023 року.

Як зазначено відповідачем згідно наказу від 26.05.2023 ОСОБА_1 вибув до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону на лікування з 27.05.22023 та прибув з лікування 15.06.2023. Позивачем не надано достатньо підтверджуючих документів щодо діагнозу.

Як встановлено судом із наявного в матеріалах справи перевідного епікризу № 7185 із медичної картки стаціонарного хворого Військово-медичного клінічного центру Західного регіону ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування з 29.05.2023 по 31.05.2023. Повний діагноз: стан після МВТ (04.01.2023), множинні тіла рогівки правого ока. Складний короткозорий астигматизм правого ока. Короткозорість лівого ока. ГРВІ по типу гострого риніту, легкого ступеня тяжкості. Гіпертонічна хвороба І стадії, І ступеня, ризик помірний. Тобто, перебування позивача на стаціонарному лікуванні в період з 29.05.2023 по 31.05.2023 безпосередньо пов`язане із пораненням, отриманим 04.01.2023 під час виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини, а отже відповідач мав виплатити позивачу додаткову грошову винагороду за вказаний період.

Водночас, щодо решти періоду 27-28 травня 2023 року та 01 14 червня 2023 року матеріалами справи не підтверджується перебування позивача у вказаний період на стаціонарному лікуванні, а отже відсутні підстави виплати йому додаткової грошової винагороди за цей період.

З 03.08.2023 по 09.08.2023 ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному центрі Західного регіону. Згідно перевідного епікризу № 10060 стаціонарного хворого: основний діагноз: підшкірний утвір шийно-потиличної ділянки; супутній: гіпертонічна хвороба першої стадії, першого ступеня. Ризик помірний.

У відповідності до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3391 позивач з 09.08.2023 по 21.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ВЧ НОМЕР_7 з діагнозом підшкірний утвір шийно-потиличної ділянки. Стан після оперативного втручання (04.08.2023) видалення підшкірного новоутворення шийно-потиличної ділянки.

Водночас, суд зазначає, що доказів того, що підшкірний утвір шийно-потиличної ділянки спричинений мінно-вибуховою травмою (04.01.2023) матеріали справи не містять. Більш того, згідно перевідного епікризу № 10060 стаціонарного хворого появу новоутворення шийно-потиличної ділянки він помітив близько 2 років тому, тобто, до зарахування до лав Збройних Сил України.

Таким чином, суд доходить висновків про безпідставність вимог позивача про виплату йому додаткової грошової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні з 09.08.2023 по 21.08.2023.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати належних ОСОБА_1 при звільнені сум - по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення як передчасних, оскільки нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення у повному розмірі ще не здійснено. При цьому, з урахуванням частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, судовому захисту належить лише дійсне порушене право. Задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно положень ч. 2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені судом порушення прав позивача суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог для повного захисту прав позивача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у нездійснені ОСОБА_1 виплати щомісячного грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, премії, надбавки за особливості проходження служби) на рівні, визначеному Законодавством України, з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» станом на 01.01.2022 (у період з 23.12.2022 по 31.12.2022) та Законом України від "Про державний бюджет на 2023 рік" (у період з 01.01.2023 по 19.05.2023), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (посадового окладу, премії, надбавки за особливості проходження служби), на рівні, визначеному Законодавством України, з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» станом на 01.01.2022 (за період з 23.12.2022 по 31.12.2022) та Законом України від "Про державний бюджет на 2023 рік" (за період з 01.01.2023 по 19.05.2023), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у нездійснені ОСОБА_1 виплати додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, п.п. 2, 10 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07.06.2018 №260, за період перебування на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону з 29 по 31 травня 2023 року включно збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, п.п. 2, 10 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міноборони від 07.06.2018 №260, за період перебування на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону з 29 по 31 травня 2023 року включно збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягає у нездійснені ОСОБА_1 у день звільнення з військової служби виплати, визначених наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.08.2023 № 216 компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік (3 дні); грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік; компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік (18 днів); одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 за 8 календарних місяців у повному обсязі.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 визначені наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.08.2023 № 216: компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік (3 дні); грошову допомоги на оздоровлення за 2023 рік; компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік (18 днів); одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 за 8 календарних місяців, з урахуванням грошового забезпечення на рівні, визначеному Законодавством України, з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» станом на 01.01.2022 (за період з 23.12.2022 по 31.12.2022) та Законом України від "Про державний бюджет на 2023 рік" (за період з 01.01.2023 по 19.05.2023), на відповідний тарифний коефіцієнт.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02 грудня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз