Справа № 260/1035/24
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2024 року м. Ужгород№ 260/1035/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Пшевлоцька К.І.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 .,

відповідача: Військова частина НОМЕР_1 , представник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частина рішення. Повний текст виготовлено та підписано 18 листопада 2024 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 №17 про результати проведення службового розслідування, яким оголошено сувору догану командиру 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити безпідставно невиплачену частину грошового забезпечення за січень 2024 року.

- витребувати у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчену копію матеріалів службового розслідування , що передували винесенню оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 №17.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Начальник зв`язку штабу військової частини НОМЕР_1 подав рапорт від 11.12.2023, в якому зазначив, що при перевірці ведення обліку майна 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 було виявлено нестачу майна зв`язку, а саме:

- х1 шт FPV дон 10* з системою скидання вантажу,

х20 к-т Комплектуючі для дрона (рама 10 мотори 2812 стек f765a відеопередавач 1,2 GHz приймач tbs crossfire камера 1200TVL акумулятор lipo 6s 1000 mah 6000),

яке було передано 10 жовтня 2023 р. згідно з накладною №02/101023.

За результатом розгляду даного рапорту вже командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ №1740 від 11.12.2023 про призначення службового розслідування.

За результатами проведення службового розслідування начальником штабу- першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 було складено Акт службового розслідування, (вхід №48 від 11.01.2024), яким було встановлено, що відповідне майно було передано позивачем у військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) для збірки в майстерні.

Документальне супроводження переміщення майна було доручено командиру взводу зв`язку 2 батальйону охорони, головному сержанту ОСОБА_3 , який з 28 листопада 2023 року самовільно залишив місце служби. Станом на 04.01.2024 було повернуто 16 комплектів з переданих 20- ти.

Пунктом 5.2. Акта службового розслідування стверджується що позивач, порушуючи статтю 28 та 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункт 10 розділу III, пункт 10 розділу V, наказ Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України» без дозволу керівництва військової частини НОМЕР_1 , не отримавши відповідного наказу від командира військової частини НОМЕР_1 , не забезпечивши належного контролю за оформленням належної документації, самовільно розпорядився майном зв`язку військової частини НОМЕР_1 .

На підставі наведеного командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 04.01.2024 №17, яким:

- службове розслідування було завершено;

- за порушення наказу Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України» 28 та 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивачу оголошено сувору догану.

Не погоджуючись з притягненням до дисциплінарної відповідальності позивач звернувся із цією позовною заявою до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що майно на момент перевірки дійсно було відсутнє, однак воно не втрачено та було повернуто за першою вимогою, оскільки майно (дрони та комплектуючі) відправлялися для збірки та налаштування до двох інженерів, які також несли службу в ЗСУ та налагоджували роботу відділу майстерні по ремонту дронів, однак були переведені до іншої в/ч. Тобто сам рапорт, щодо відсутності майна не був вірним по суті, а тільки по формі оскільки дрони (комплектуючі) у відповідній кількості були направлені перевіреним фахівцям-військовослужбовцям для налаштування та збірки. Та за вимогою були на наступний день повернуті до військової частини. А притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, не що інше ніж «розправа» з позивачем, який засуджує керівництво за корупційні діяння, внаслідок чого вже було декілька службових розслідувань.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Додатково пояснив, що позивач є матеріально відповідальною особою. Майном може розпоряджатися тільки командир військової частини, а не позивач, який мав оформити накладну, щодо передачі дронів, а не «просто» передати ввірене йому майно іншим особам без дозволу командира та відповідного наказу, не забезпечивши належного контролю за документальним оформленням наведеного. Внаслідок чого і було притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності.

Також представником було зауважено, що позивачем також оскаржувався в іншому судовому процесі пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 №18 про результати проведення службового розслідування, яким позивачу оголошено попередження про неповну службову відповідність, як командиру 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 (справа № 260/1036/24);

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що майор ОСОБА_1 проходить військову службу в Державній спеціальній службі транспорту, в тому числі на день виникнення спірних правовідносин на посаді командира 2 батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 №1 ОСОБА_1 призначено командиром 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) від 11.12.2023 № 1740 "Про призначення службового розслідування" на підставі рапорту від 10.12.2023 начальника зв`язку штабу військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 було призначено службове розслідування стосовно командира 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 . Проведення службового розслідування доручено начальнику штабу - першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_5 .

За результатами проведеного службового розслідування 04.01.2024 складено Акт службового розслідування.

Так, у пп. 5.1. п. 5 "Неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв 'язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась " Акту службового розслідування зазначено, що командир 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_3 майор ОСОБА_1 , без дозволу командира військової частини НОМЕР_1 , передав майно зв`язку військової частини НОМЕР_1 , а саме: х20 к-т Комплектуючі для дронів (рама 10 мотори 2812 стек 1765а відеопередавач 1,2 GHz приймач tbs crossfire камера 1200TVL акумулятор lipo 6s 1000mah 6000). Майно було відправлено без належного документального оформлення до військової частини НОМЕР_2 .

Цим самим Актом службового розслідування було встановлено вину майора ОСОБА_1 , яка полягала у тому, що командир 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 , порушуючи статтю 28 та 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункт 10 розділу III, пункт 10 розділу V наказу Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», без дозволу керівництва військової частини НОМЕР_1 , не отримавши відповідного наказу від командира військової частини НОМЕР_1 , не забезпечивши належного контролю за оформленням належної документації, самовільно розпорядився майном зв`язку військової частини НОМЕР_1 .

З огляду на те, що під час проведення службового розслідування встановлено порушення майором ОСОБА_1 наказу Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», вимог статей 28, 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 03 жовтня 2019 року № 160-ІХ та вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551 -XIV, відповідальною особою за проведення службового розслідування було запропоновано командиру військової частини НОМЕР_1 притягнути майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголосити сувору догану.

Таким чином, за результатами проведеного службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.01.2024 № 17 "Про результати проведення службового розслідування" командиру 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 за порушення вимог наказу Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», вимог статей 28, 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 03 жовтня 2019 року № 160-ІХ та вимог етапі 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV, оголошено сувору догану.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Частиною 1 ст. 1 Закону України № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами 2-4 ст. 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до ст. 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Згідно ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Отже, з проведеного правового аналізу норм Дисциплінарного статуту вбачається, що військовослужбовці для забезпечення виконання свого військового обов`язку захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, зобов`язані неухильно та бездоганно додержуватися військової дисципліни.

Командир, в свою чергу, зобов`язаний налагодити роботу таким чином, щоб не допускати вчинення дій зі сторони військовослужбовців, які б порушували дисципліну та внутрішній порядок, а при виявленні неналежної поведінки (порушення дисципліни та внутрішнього порядку) підпорядкованих військовослужбовців, командир батальйону повинен вживати заходи реагування на такі факти з метою відновлення військової дисципліни та внутрішнього порядку у батальйоні.

Згідно матеріалів справи передача майна (комплектуючих для дронів), яке було передано позивачем, як командиром у військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) для збірки в майстерні було здійснено без належного документального оформлення.

Документальне супроводження переміщення майна було доручено командиру взводу зв`язку 2 батальйону охорони, головному сержанту ОСОБА_3 , який з 28 листопада 2023 року самовільно залишив місце служби. Особа, що не забезпечила документальне супроводження переміщення майна була підлеглим позивача, однак жодних доповідних з цього приводу виготовлено не було та такі доповідні відсутні в матеріалах справи.

Наведені вище норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

А відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовців можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

З огляду на викладені норми Дисциплінарного статуту, підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є дискреційними повноваженнями суб`єкта його накладення. Крім того, положення наведеного законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548- XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» .

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Також згідно статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.

Механізм організації та ведення обліку військового майна визначено Інструкцією з обліку військового майна у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440.

Згідно пункту 10 розділу III Інструкції передавання озброєння, військової техніки та табельного військового майна номенклатури служб забезпечення органів військового управління здійснюється з однієї військової частини в іншу в межах оперативного командування на підставі відповідних розпорядчих документів оперативного командування. У всіх зазначених випадках передавання військового майна здійснюється тільки на підставі нарядів на видавання (приймання) відповідних служб забезпечення органів військового управління

За правилами пункту 10 розділу V Інструкції облік наявності, руху і якісного (технічного) стану військового майна в підрозділі організовує командир підрозділу. У підрозділі ведуться облікові документи відповідно до переліку облікових документів, що ведуться в підрозділі.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що в основі виконання військовослужбовцем посадових обов`язків закладено принцип виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та в межах наданих повноважень із суворим дотриманням вимог чинного законодавства.

Фактом що не заперечується сторонами є те, що Акт службового розслідування було підписано уповноваженою особою на складання Акту - начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 04.01.2024, та того ж дня разом з матеріалами службового розслідування було подано на розгляд командиру.

Твердження позивача, що Акт та матеріали службового надійшли до військової частини НОМЕР_1 лише 11.01.2024 не може бути судом взято до уваги, оскільки відмітка про реєстрацію такого (11.01.2024р.) не є датою складання та підписання Акту (04.01.2024).

Окрім цього, Акт службового розслідування було складено військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , Акт не відправлявся на адресу військової частини будь-якою кореспонденцією та відповідно Акт являється частиною внутрішнього документообігу військової частини.

Сам по собі факт реєстрації Акту службового розслідування в журналі реєстрації вхідної документації після видачі оскаржуваного наказу, не може слугувати самостійною підставою для скасування законного наказу без доведення факту невідповідності висновків Акту службового розслідування, чи інших обставин, які об`єктивно виливають на вирішення питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Надаючи правову оцінку аргументам сторін, аналізу висновку службового розслідування та оспорюваним наказам, суд приходить до переконання, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, передача майна без належного документального оформлення, тому висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватися при прийнятті вмотивованого рішення.

В діях позивача зафіксовано склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення відповідач обрав з врахуванням обставин у справі, що не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

До того ж, слід врахувати, що такі дії відбувалися під час дії правового режиму воєнного стану на території України.

Отже, з огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд прийшов до висновку про те, що відповідачем вірно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що матеріальних збитків відповідачу не завдано суд вважає, що відповідач під час проведення службового розслідування діяв в межах нормативно правових норм, факт дисциплінарного проступку позивача доведений, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П.Микуляк