Справа № 127/39213/24
Суддя: Вохмінова О. С.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/312/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року

Вінницький міський суд Вінницької області у складі

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судового засідання Сунько Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу № 127/39213/24 за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення процедури примусового видворення за межі території України,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 29.11.2024 року і мотивований тим, що в ході здійснення заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, співробітниками Могилів-Подільського відділу УДМС у Вінницькій області виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який набув громадянство України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» згідно рішення УДМС України у Вінницькій області № 10657 від 03.12.2013 року.

10.12.2013 року, після прийняття рішення про набуття громадянства України, ОСОБА_1 було подано декларацію про відмову від громадянства Республіки Молдова, в якій він зобов`язувався повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави, а також не користуватись правами громадянина Республіки Молдова та не виконувати обов`язків, передбачених законодавством Молдови.

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що повідомлений, що у разі невиконання цього зобов`язання, рішення про набуття ним громадянства України буде скасовано на підставі ст. 21 ЗУ «Про громадянство України»

Після цього ОСОБА_1 був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 року та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 23.11.2016 року.

Відповідно до наказів ДМС України № 42/аг від 02.06.2020 року, № 82/аг від 03.11.2020 року, в ДМС України здійснено перевірку законності набуття особами громадянства України за територіальним походженням на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», в тому числі перевірено набуття громадянства ОСОБА_1 .

Під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 набув громадянство України шляхом обману, оскільки не виконав зобов`язання, взятого на себе, про припинення іноземного громадянства (підданства).

За перевіркою (від 28.07.2021 року) інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан», що контролює осіб, транспортні засоби, вантажі, які перетинають державний кордон, було встановлено, що після набуття громадянства України (03.12.2013 року) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжував користуватись паспортами громадянина Республіки Молдова № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 під час перетину державного кордону України протягом 2016 2018 років.

На думку позивача, зазначене свідчить про умисне невиконання відповідачем зобов`язання наданого ним під час отримання громадянства України, тому за результатами перевірки, згідно ст. 21 ЗУ «Про громадянство України» рішенням УДМС України у Вінницькій області № 0501.4.1/14856-21 від 28.07.2021 року скасовано попереднє рішення про набуття громадянства України ОСОБА_1 та направлено повідомлення до територіальних органів ДМС України для вилучення виданих йому документів, що підтверджують особу та громадянство України.

Відповідач оскаржив рішення УДМС України у Вінницькій області до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.08.2022 року № 120/2037/22, що залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2023 року, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.06.2023 року № 120/2037/22 було відмовлено у відкритті касаційного провадження.

28.11.2024 року УДМС у Вінницькій області прийняте рішення про примусове видворення ОСОБА_1 .

На підставі ст. 289 КАС України позивач просив затримати з метою забезпечення процедури примусового видворення з території України ОСОБА_1 з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на шість місяців.

В судовому засіданні представник УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3 позов підтримав за викладених у ньому обставин. Просив затримати з метою забезпечення процедури примусового видворення з території України ОСОБА_1 з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на шість місяців. ОСОБА_1 незаконно перебуває на території України, оскільки рішення від 03.12.2013 року про набуття громадянства України було скасоване 28.07.2021 року і він зобов`язаний був залишити територію України протягом 30 днів, крім того, 23.10.2022 року ДПС прийняте рішення про заборону в`їзду в Україну з 23.10.2022 року до 23.10.2027 року, при перетинах кордону незаконно використовував паспорти його як громадянина України і Молдови, тому вважає, що ОСОБА_1 буде і в подальшому ухилятись від виконання рішення про примусове видворення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, зазначив, що не знав про обов`язок залишити територію України протягом 30 днів, з заявою про дозвіл на імміграцію не звертався, разом з тим, має намір легалізувати перебування на території України, оскільки перебуває в шлюбі і має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований як ФОП, допомагає Збройним Силам України. Також не знав про те, що відносно нього прийняте рішення про заборону в`їзду. Вважає себе громадянином Молдови, має дійсний паспорт.

Представники відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позов не визнали, подали відзив, згідно якого рішення про видворення ОСОБА_1 виконати неможливо, оскільки на даний час відносно нього розглядається кримінальне провадження і обраний запобіжний захід, а особа ОСОБА_1 встановлена по паспорту громадянина Республіки Молдови. Разом з тим, висловили можливість обрання іншого заходу, не пов`язаного із затриманням.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув громадянство України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на підставі рішення УДМС України у Вінницькій області № 10657 від 03.12.2013 року.

10.12.2013 року, після прийняття рішення про набуття громадянства України, ОСОБА_1 було подано декларацію про відмову від громадянства Республіки Молдова, в якій він зобов`язувався повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави, а також не користуватись правами громадянина Республіки Молдова та не виконувати обов`язків, передбачених законодавством Молдови.

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що повідомлений, що у разі невиконання цього зобов`язання, рішення про набуття ним громадянства України буде скасовано на підставі ст. 21 ЗУ «Про громадянство України»

Після цього ОСОБА_1 був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 року та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 23.11.2016 року.

Відповідно до наказів ДМС України № 42/аг від 02.06.2020 року, № 82/аг від 03.11.2020 року, в ДМС України здійснено перевірку законності набуття особами громадянства України за територіальним походженням на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», в тому числі перевірено набуття громадянства ОСОБА_1 .

Під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання про припинення іноземного громадянства (підданства).

За перевіркою (від 28.07.2021 року) інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан», було встановлено, що після набуття громадянства України (03.12.2013 року) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжував користуватись паспортами громадянина Республіки Молдова № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 під час перетину державного кордону України протягом 2016 2018 років.

В зв`язку з наведеними обставинами і відповідно до ст. 21 ЗУ «Про громадянство України» рішенням УДМС України у Вінницькій області № 0501.4.1/14856-21 від 28.07.2021 року скасовано попереднє рішення про набуття громадянства України ОСОБА_1 та направлено повідомлення до територіальних органів ДМС України для вилучення виданих йому документів, що підтверджують особу та громадянство України.

Відповідач оскаржив рішення УДМС України у Вінницькій області до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.08.2022 року № 120/2037/22, що залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2023 року, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.06.2023 року № 120/2037/22 було відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Після скасування 28.07.2021 року рішення про набуття громадянства України, ОСОБА_1 протягом 30 днів з дня винесення постанови Сьомим апеляційним адміністративним судом від 07.06.2023 року, не виїхав з території України, чим порушив вимоги п. 17 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Паспорт громадянина України у ОСОБА_1 не вилучений.

Після відмови в задоволенні його позову судом відповідач із заявою про надання дозволу на імміграцію у встановленому законом порядку, не звертався, самостійно з території України не виїхав після остаточного рішення суду, тому підлягав видворенню у встановленому Законом порядку.

23.10.2022 року відносно ОСОБА_1 прийняте рішення про заборону в`їзду в Україну з 23.10.2022 року до 23.10.2027 року.

28.11.2024 року УДМС у Вінницькій області було прийнято рішення № 5 про примусове видворення ОСОБА_1 з території України.

В судовому засіданні сторони визнали, що рішення про примусове видворення не оскаржене.

З 28.11.2024 року ОСОБА_1 перебуває у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є батьком двох неповнолітніх дітей, 2010 і 2013 р.н., які народились в м. Могилів-Подільський Вінницької області, зареєстрований як ФОП, відносно нього Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області розглядається кримінальне провадження № 0000195 (справа № 138/1323/24) по обвинуваченню за ч. 3, ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 204 КК України, має численні подяки і грамоти за активну громадську діяльність.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначаються правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України, а також встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб.

Згідно ч.1, ч. 3 ст. 3 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону) (ч. 8 ст. 26 Закону).

На виконання вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, з метою упорядкування роботи з примусового повернення і примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією державної прикордонної служби України, Службою безпеки України було прийнято наказ № 353/271/150 від 23.04.2012 року, яким затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства. Наказ було зареєстровано в Міністерстві

юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119.

Згідно п.2 ч. 1 Інструкції терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку (ч. 1 ст. 9 Закону).

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України (ч. 3 ст. 9 Закону).

Згідно п.17 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», особи, стосовно яких прийнято рішення про припинення громадянства України або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, зобов`язані виїхати з України або звернутися із заявою про надання дозволу на імміграцію протягом 30 днів з дня прийняття такого рішення.

Якщо за цей час особа не виїхала з України, за винятком звернення цієї особи із заявою про надання дозволу на імміграцію, вона підлягає видворенню в установленому законодавством порядку.

Іноземці та особи без громадянства, які протягом 30 днів з дня прийняття рішення про припинення громадянства України чи скасування рішення про оформлення набуття громадянства України звернулися із заявою про надання дозволу на імміграцію, вважаються такими, які тимчасово на законних підставах перебувають на території України.

Примусове видворення іноземців та осіб без громадянства здійснюється відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 20 серпня 2014 р. N 360.

Так, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. Рішення про примусове видворення не приймається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Відповідно до п.п. 9-1 п. 4 Положення, Державна міграційна служба України приймає рішення про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства в країну походження або третю країну, про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства з України, рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, про реадмісію, про заборону в`їзду іноземцям та особам без громадянства в Україну, здійснює заходи, пов`язані з примусовим поверненням/видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 4 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IIІ Інструкції № 353/271/150 у разі виявлення підстав, передбачених частиною першої статті 30 Закону № 3773-VI, органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду. За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до частини першої статті 289 КАС України.

В судовому засіданні не встановлено законність перебування ОСОБА_1 на території України (віза, дозвіл, посвідка на тимчасове чи постійне проживання, довідка про звернення за захистом, дозвіл на імміграцію тощо).

23.10.2022 року ОСОБА_1 заборонений в`їзд в Україну з 23.10.2022 року до 23.10.2027 року.

ОСОБА_1 володіє паспортом громадянина Республіки Молдови, який був виданий 13.09.2016 року і паспортом громадянина Республіки Молдови для виїзду за кордон, який був виданий 28.10.2021 року (вже після припинення громадянства України) на строк до 28.10.2031 року і тривалий час користувався даним паспортом для перетину кордону України.

Вимоги п. 17 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо зобов`язання залишити територію України ОСОБА_1 добровільно не виконав, тому відповідно до п.п. 9-1 п. 4 Положення Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N 360 (із відповідними змінами), посадовою особою УДМС у Вінницькій області прийняте рішення про примусове видворення ОСОБА_1 .

Таке рішення у встановленому законом порядку не оскаржене і дія рішення не зупинена.

Тому питання щодо фактичного його виконання, наявності об`єктивних перешкод для виконання не є предметом розгляду даної позовної заяви. Дані обставини можуть бути підставою для звернення до суду з позовом в порядку КАС України.

Статтею 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).

Частиною 13 ст. 289 КАС України визначено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не виконав вимогу п. 17 ст. 4 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо залишення території України протягом 30 днів після скасування рішення про оформлення набуття громадянства України (рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2023 року) і не звернувся із заявою про надання дозволу на імміграцію протягом тридцяти днів з дня прийняття такого рішення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, крім того, оскільки ОСОБА_1 не має документа, що дає йому право на виїзд з України, будь-якої інформації з Республіки Молдова для ідентифікації ОСОБА_6 та приналежності його до громадянства Молдови немає, протягом тривалого часу ОСОБА_1 мав у використанні і паспорти громадянина України (після позбавлення такого громадянства) і паспорти громадянина Республіки Молдова, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування до ОСОБА_1 заходу у виді затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 246, 257, 271, 288, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Затримати з метою забезпечення процедури примусового видворення з території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням його у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства терміном на шість місяців.

Рішення допустити до негайного виконання.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду відповідно до вимог ст.ст. 289, 296, 297 КАС України.

Учасники справи

-позивач Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, 21009, м. Вінниця, просп. Коцюбинського, 78,

-відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5

Повний текст рішення складено 02.12.2024 року.

Суддя: