Справа № 380/20304/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ ЗВЕРНЕННЯ ДО СУДУ

ТА ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВУ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

26 листопада 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Давид О.Ю., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Цимбала І.З.

відповідача: представник Черевка М.М.

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду та заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі № 380/20304/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2023 року № -1323 та податкової вимоги від 25 грудня 2023 року № 0-1301.

У позовній заяві позивач просить суд поновити строк звернення до суду щодо оскарження згаданих податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги. Вказує, що дізнався про них лише 09 вересня 2024 року за результатами ознайомлення із матеріалами справи № 380/8437/24 (справа про стягнення з позивача податкового боргу), що підтверджується копією заяви представника позивача від 05 вересня 2024 року та вчиненим ним особистим підписом на заяві про дату ознайомлення із матеріалами справи. Крім того, оскаржувані податкове повідомлення-рішення та податкова вимога вручені позивачу не були, засобами поштового зв`язку позивач таких не отримував. Тож уважає, що обчислення строку звернення до суду з цим позовом належить розпочинати із 09 вересня 2024 року. Водночас, якщо суд дійде висновку, що строк звернення до суду позивачем пропущений, просить вважати вищеописані обставини поважними причинами його пропуску та відкрити провадження у справі.

Ухвалою судді від 04 жовтня 2024 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

У вказаній ухвалі суд відзначив, що питання поновлення строку звернення з цим позовом до суду суд розгляне у підготовчому засіданні.

12 листопада 2024 року представник відповідача подала через систему «Електронний суд» заперечення на клопотання про поновлення строку, в яких зазначає, що оскаржувані податкове повідомлення-рішення та податкова вимога надіслані Головним управлінням ДПС у Львівській області на адресу позивача, яка зазначена у базах податкового органу, а саме: АДРЕСА_1 . Позивач не подавав до контролюючого органу відомостей про зміну даних, які вносяться до Облікової картки, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР. Отже, із урахуванням строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 КАС України, а також правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 27 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з позовом про скасування спірного податкового повідомлення-рішення, яке було надіслано на адресу позивача 21 березня 2023 року та повернулось назад 26 липня 2023 у зв`язку із закінченням терміну зберігання, та податкової вимоги, яка була надіслана на адресу позивача 25 грудня 2023 року та повернулась назад 05 лютого 2024 у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Причина повернення «у зв`язку із закінченням терміну зберігання» свідчить про те, що оператор поштового зв`язку АТ «Укрпошта» належним чином повідомила ОСОБА_1 про надходження на його адресу поштового відправлення, однак позивач його не забрав, відтак поштове відправлення повернулося назад контролюючому органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення та довідка про причини повернення такого поштового відправлення. Межа повноважень контролюючого органу полягає у надісланні поштової кореспонденції на належну адресу платника податків. Добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. Ураховуючи вищенаведене, відлік шестимісячного строку починається з моменту повернення рекомендованого листа, а саме для податкового повідомлення-рішення 26 липня 2023 року, для податкової вимоги 05 лютого 2024 року. Тобто, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2023 року № -1323 сплив 25 січня 2024 року, а податкової вимоги від 25 грудня 2023 року № 0-1301 04 серпня 2024 року. Позивач подав цей позов до Львівського окружного адміністративного суду 30 вересня 2024 року, чим не дотримався абзацу першого частини другої статті 122 КАС України, та пропустив шестимісячний строк звернення до суду. Наведені представником позивача обставини, а саме неотримання оскаржуваних рішень, не можуть визнаватись судом поважними, оскільки такі жодним чином не доводять того факту, що позивач не зміг отримати рекомендоване поштове відправлення, яким надіслано оскаржувані у цій справі податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу, з підстав та обставин, що були об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, а тому підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду відсутні.

З огляду на вказане просить суд:

- відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на звернення до суду та визнати обставини пропуску неповажними;

- залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду та винести відповідну ухвалу.

25 листопада 2024 року представник позивача подала через систему «Електронний суд» додаткові пояснення щодо строків звернення до суду, в яких додатково зазначає, що:

- позивач не отримував жодних повідомлень від відділень АТ «Укрпошти» про факти надходження потових відправлень № 560 та № 445. Той факт, що такі відправлення були повернуті за закінченням терміну зберігання, жодним чином не свідчить про проінформованість позивача щодо наявних у таких відправленнях вкладень;

- позивач ще у 2021 року виїхав з території України і на момент імовірного надходження поштових відправлень на його адресу на території України не перебував. Для підтвердження таких обставин позивач надає копію усіх сторінок свого паспорта для виїзду за кордон № НОМЕР_1 . Водночас оскільки у такому паспорті відсутні відмітки саме про виїзд з території України, з метою отримання інформації про такі обставини у належному вигляді позивач вчинив запит до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо надання інформації про перетинання державного кордону України. Факт надіслання такого запиту підтверджується квитанцією про оплату відправлення рекомендованого поштового відправлення № 398.

З огляду на вказане просить суд врахувати ці додаткові пояснення під час розгляду справи № 380//20304/24.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 26 листопада 2024 року, представник позивача клопотання про поновлення строку звернення до суду підтримала, просила його задовольнити; представник відповідача щодо поновлення строку звернення до суду заперечила, просила суд позовну заяву залишити без розгляду.

Вирішуючи клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду та заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підстави для залишення позовної заяви без розгляду визначені статтею 240 КАС України.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, недотримання особою строку звернення з позовом до суду (якщо суд дійде висновку про неповажність причин пропуску строку та відсутність підстав для його поновлення) є підставою для залишення позову без розгляду.

Строки звернення до адміністративного суду визначено статтею 122 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові від 27 січня 2022 року у справі № 160/11673/20 (провадження № К/9901/30170/21) Верховний Суд зазначив, що «стаття 122 КАС України встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах. Водночас, вона передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Однак відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

Судова палата вважає, що у випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені КАС України».

Тому з метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, судова палата відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 3 квітня 2018 року у справі № 826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі № 803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а та сформулювала правовий висновок згідно з яким процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порядок листування платників податків та контролюючих органів визначає стаття 42 Податкового кодексу України (далі також ПК України) (в редакції, чинній на момент надіслання позивачу податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги).

Відповідно до пункту 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацами першим-другим пункту 42.5 статті 45 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254) затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі Порядок № 1204, в редакції, чинній на момент надіслання позивачу податкового повідомлення-рішення), який визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Згідно з пунктом другим розділу ІІІ Порядку № 1204 податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Відповідно до абзацу першого пункту четвертого розділу ІІІ Порядку № 1204 якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року № 610 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 року за № 902/30770) затверджено Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків (далі Порядок № 610, в редакції, чинній на момент надіслання позивачу податкової вимоги).

За змістом приписів пункту 6 розділу IV Порядку № 610 податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, за змістом наведених норм ПК України, Порядку № 1204 та Порядку № 610 у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ, надісланий податковим органом, у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Суд встановив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № -1323 винесене контролюючим органом 21 березня 2023 року, а податкова вимога № 0-1301 25 грудня 2023 року.

Податкове повідомлення-рішення від 21 березня 2023 року № -1323 контролюючий орган надіслав на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 560, однак конверт з поштовим відправленням без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернувся на адресу контролюючого органу 26 липня 2023 року.

Податкову вимогу від 25 грудня 2023 року № 0-1301 контролюючий орган надіслав на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 445, однак конверт з поштовим відправленням без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернувся на адресу контролюючого органу 05 лютого 2024 року.

Суд відзначає, що ні положення ПК України, ні Порядку № 1204, ні Порядку № 610 не передбачають повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням терміну зберігання», така відмітка не передбачена як причина невручення податкового повідомлення-рішення (податкової вимоги). Ця відмітка не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист. Отже, така відмітка не дає обґрунтованих підстав для визначення факту належного повідомлення платника податку про винесене контролюючим органом податкове повідомлення-рішення (податкову вимогу), зокрема не визначає, чи платник податків відмовився прийняти податкове повідомлення-рішення (податкову вимогу), чи платник податків відсутній за своїм фактичним місцезнаходженням (місцем проживання (перебування)), чи платника податків, якому адресовано рішення контролюючого органу, не виявлено за своїм фактичним місцезнаходженням (місцем проживання (перебування)).

З наведеного суд висновує, що надані відповідачем докази не доводять факту належного повідомлення позивача про оскаржувані податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу саме 26 липня 2023 року та 05 лютого 2024 року відповідно.

Крім того, як відзначає представник позивача ще у 2021 року позивач виїхав за межі території України і на момент імовірного надходження поштових відправлень на його адресу на території України не перебував. Для підтвердження таких обставин представник позивача надала суду копію відповідних сторінок паспорта позивача для виїзду за кордон № НОМЕР_1 .

У позовній заяві представник позивача стверджує, що про факт винесення оскаржуваних податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги позивач дізнався лише 09 вересня 2024 року за результатами ознайомлення із матеріалами справи № 380/8437/24 (справа про стягнення з позивача податкового боргу), що підтверджується копією заяви представника позивача від 05 вересня 2024 року та вчиненим ним особистим підписом на заяві про дату ознайомлення із матеріалами справи (а.с.47).

Жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що про оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу позивач дізнався раніше 09 вересня 2024 року відповідачем не надано.

З урахуванням наведених вище обставин суд доходить висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, предметом якого є оскарження податкового повідомлення-рішення від 21 березня 2023 року № -1323 та податкової вимоги від 25 грудня 2023 року № 0-1301, з поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки наведені представником позивача причини пропуску строку звернення з цим позовом до суду суд визнав поважними, то на підставі частини першої статті 121 КАС України такий строк належить поновити, а клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

За вказаних обставин підстави для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до положень пункту восьмого частини першої статті 240, частин першої та другої статті 123 КАС України відсутні, а тому в задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення з цим позовом до суду та поновити його.

У задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду у цій справі.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2024 року.

Суддя Клименко О.М.