Справа № 576/3054/24
Суддя: Усенко Л. М.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 576/3054/24
Провадження № 2-а/576/19/24
УХВАЛ А

02 грудня 2024 року м. Глухів

Суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області Усенко Л.М., розглянувши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до « ІНФОРМАЦІЯ_1 . Полковник ОСОБА_2 » про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до місцевого загального суду як адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 4295 від 04.10.2024 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Судові витрати просить стягнути з відповідача.

Разом із позовом подане клопотання про витребування доказів, у якому ОСОБА_1 просить: «витребувати докази у відповідача ОСОБА_2 ЄРДПОУ НОМЕР_1 , згідно постанови № 4295, за справою про адміністративне правопорушення від 04.1024 р. Докази: 1. відеоматеріали за протоколом та постановою № 4295. 2. Нормативно-правовий акт, де я є резервіст військовозобов`язаний. 3. Яким чином були перевірені електронні реєстри».

За правилами адміністративного судочинства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАСУ), а також вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 статті 160 КАСУ встановлено, що у позовній заяві зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В порушення вказаної норми позовна заява не лише не містить повного найменування відповідача, але й не дає можливості встановити яку саме особу позивач визначив як відповідача РТЦК та СП (саме так зазначено у позові) або полковника ОСОБА_2 .

При цьому в будь-якому випадку позов не містить повної адреси відповідача (назва лише міста без вказання назви вулиці та номеру будівлі таким не являється), адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ст. 46 КАСУ сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Нормами ст. 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 3 ст. 210-1 КУпАП керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, відповідні керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 235 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 року у справі за № 724/716/16-а,

Таким чином, позивачу слід визначитися з належним відповідачем по справі, вказавши при цьому всі необхідні відомості у відповідності до статті 160 КАСУ.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАСУ суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали, протягом якого позивачу необхідно усунути зазначені вище недоліки адміністративного позову.

Окрім того, слід звернути увагу позивача на вимоги ст. 80 КАСУ, згідно з якими у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Окремо слід зазначити, що у клопотанні слід вказувати про необхідність витребування конкретного доказу, а не загальне поняття чи формулювання. При цьому саме клопотання, включаючи його прохальну частину, повинно бути викладене чітко та послідовно.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити термін для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, заява бути вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Усенко