Справа № 600/4876/24-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в залишенні позовної заяви без розгляду

02 грудня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/4876/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, подане в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду позові ОСОБА_1 (далі позивач) просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що призвела до невиплати заробітної плати за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу начальника відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_1 в період з жовтня 2001 року по 13 серпня 2002 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу начальника відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернівецькій області;

- зобов`язати внести у обліково-фінансові документи запис про виплату 15% компенсації за роботу в умовах режимних обмежень до посадового окладу щомісячно починаючи з жовтня 2001 року по 13 серпня 2002 року пенсіонера Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 07.11.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

21.11.2024 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, в якому представник відповідача просить суд залишити позов без розгляду. В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що позов поданий до суду із пропущеним строком звернення. Зокрема вказує, що як вбачається з позову, позивачем оскаржуються невиплата компенсації за роботу в умовах режимних обмежень за період з жовтня 2001 по серпень 2002 роки, на яку, як вважає позивач він має право. Позивач ОСОБА_1 у спірний період проходив службу в УМВС України в Чернівецькій області. Наказом начальника УМВС України в Чернівецькій області від 13.08.2002 № 85 о/с начальника відділу УБОЗ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. «б» ст. 65 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (копія наказу додається). Згідно з листом ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» від 15.02.2024 № 33/46-261-В на ім`я ОСОБА_1 , згідно з матеріалами облікової справи ОСОБА_1 , а саме, грошового атестату від 22.08.2002 № 60 та довідки про додаткові види грошового забезпечення, на момент звільнення зі служби 13.08.2002 надбавка за службу в умовах режимних обмежень (за таємність) не нараховувалась і не виплачувалась (копія зазначеного листа додана позивачем до позову, проте без зазначених у листі додатків). Із зазначеними у листі документами позивач ОСОБА_1 був ознайомлений в 2002 році, що засвідчено його особистим підписом. Таким чином, позивач був обізнаний про всі основні та додаткові види грошового забезпечення при звільнені, тобто у серпні 2002 році. При цьому позивач звернувся до суду лише у жовтні 2024 року.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи згідно частини 2 статті 122 КАС України встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зокрема, дійсно, частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відтак Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав.

Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно положень частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022 року, що набрав чинності 19.07.2022 року) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року (частина 1 статті 234 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022).

Поряд з цим, суд зазначає, що згідно частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, що діяла до набрання чинності Закону № 2352-IX від 01.07.2022 року) було визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, до набрання чинності Закону № 2352-IX від 01.07.2022 року (19.07.2022 року) діяла редакція статті 233 КЗпП, згідно якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Водночас, з дати набрання чинності Закону № 2352-IX від 01.07.2022 року законодавцем змінено правове регулювання в частині строку звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, а саме визначено тримісячний строк.

Питання застосування статті 233 КЗпП було предметом розгляду Верховного Суду у справі № 460/17052/21. Так, у постанові від 19.01.2023 року Верховним Судом наголошено, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року. Таким чином, Верховним Судом наголошено, що доводи касаційної скарги у справі № 460/17052/21 щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

Суддя наголошує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України.

Також, у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22 Верховний Суд виклав правову позицію щодо поширення дії частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності. Рішення Верховного Суду від 06.04.2023 у зразковій справі набрало законної сили 20.09.2023 на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду, якою це рішення залишено без змін.

Аналогічний підхід щодо застосування приписів статті 233 Кодексу законів про працю України застосовано Верховним Судом у постановах від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21, від 27.04.2023 у справі № 300/4201/22, від 28.09.2023 у справі № 140/2168/23, від 20.11.2023 у справі № 160/5468/23, на які слушно посилається позивач в обґрунтування вимог касаційної скарги.

У свою чергу, варто зазначити, що у період здійснення позивачу спірних виплат частина 2 статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. Відповідно, у спірних правовідносинах безпідставним є застосовування редакції частини 2 статті 233 КЗпП України, чинної на момент звернення до суду із позовом.

Окрім того, суд наголошує, що питання подачі позивачем позову у строки, що визначенні чинним законодавством, було досліджене судом при відкритті провадження у справі, про що зазначено в ухвалах про залишення позовної заяви без руху від 29.10.2024 року та про відкриття провадження у справі від 07.11.2024 року. Відтак, враховуючи позиції Верховного Суду, суд визначив, що позивачем при зверненні до суду з даним позов не пропущено строк звернення до суду.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 240, 241-246, 248, 256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Анісімов