Справа № 320/3361/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року № 320/3361/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Служби безпеки України (далі - відповідач, СБ України) про визнання протиправним та скасувати наказ ТВО Голови СБ України від 25 листопада 2022 року № 1620-ОС/дск в частині призначення полковника ОСОБА_1 на посаду начальника 3 відділу 4 управління 13 Головного управління Департаменту військової контррозвідки СБ України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що призначення позивача відбулося з грубим порушенням чинного законодавства, без дотримання визначеної законами та іншими нормативно-правовими актами процедури, що має передувати призначенню, що призвело до зменшення грошового забезпечення позивача та у подальшому негативним чином відобразиться на матеріальному становищі його родини і на розмірі його пенсійного забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 позовну заяву залишено без руху як таку, що подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначено недоліки позовної заяви, спосіб і строк для їх усунення. Позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав до суду витребувані докази у справі.

Розглянувши подані сторонами (їх представниками) документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Полковник ОСОБА_1 (Т-764000) проходив службу в органах СБ України.

Начальником ДВКР СБ України полковником Олександром Дубровіним на ім`я Т.в.о. Голови Служби безпеки України бригадного генерала Василя Малюка 18.07.2022 було подано рапорт, яким відповідно до підпункту «б» пункту 48 (у зв`язку із прийняттям Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямках та підвищення її ефективності) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України він просив дозволу щодо зарахування у розпорядження начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України полковника ОСОБА_1 (Т-764000) за посадою начальника управління зі збереженням розмірів раніше встановлених надбавок, доплат та преміювання згідно з Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказами ЦУ СБУ №№ 515/ДСК-2018 та 45/СК-2022, звільнивши його з посади начальника 9 управління (з дислокацією у м. Вінниця) Департаменту військової контррозвідки СБ України.

Наказом СБ України від 21.07.2022 № 921-ОС/дск, відповідно до підпункту «б» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів), з 21 липня 2022 року до 20 жовтня 2022 року включно, полковника ОСОБА_1 (Т-764000) було зараховано у розпорядження за посадою начальника управління (полковник) зі збереженням раніше встановлених розмірів надбавок, доплат та преміювання згідно з Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженою наказом ЦУ СБУ № 515/ДСК-2018 та наказом ЦУ СБУ № 45/ДСК-2022, звільнивши його з посади начальника 9 управління (з дислокацією у м. Вінниця) (полковник) Департаменту військової контррозвідки.

Згідно з листком бесіди з полковником ОСОБА_1 від 08.08.2022 вказаному офіцеру роз`яснені права та обов`язки, пов`язані з перебуванням у розпорядженні. Доведено, що за ним зберігаються матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за раніше займаною посадою. На період перебування у розпорядженні робота офіцера організовується у відповідності до вимог пункту 4.9 Інструкції про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом СБ України від 14.10.2008 № 772. Службовий розпорядок організовано відповідно до вимог наказу ЦУ СБ України від 12.01.2017 № 22 «Про службовий (робочий) час у Службі безпеки України та внутрішній службовий (трудовий) розпорядок. Термін перебування у розпорядженні не повинен перевищувати 6 місяці (з урахуванням наданих відпусток і перебування на лікуванні). Пошук вакантних посад в системі СБ України дозволяється здійснювати самостійно.

Окрім того, під час вказаної бесіди полковник ОСОБА_1 був попереджений про те, що у разі, якщо до завершення строку перебування у розпорядженні він не буде призначений на штатну посаду, відповідно до пунктів 44-46 Положення, у встановленому порядку, вирішуватиметься питання про можливість його подальшого використання на військовій службі.

Відповідно до повідомлення від 08.08.2022 полковнику ОСОБА_1 повідомлено про зарахування його у розпорядження начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України за посадою начальника управління. Також повідомлено, що робота у вказаний період організовуватиметься відповідно до Положення № 772 та наказу СБ України № 22. Термін перебування у розпорядженні не повинен перевищувати 6 місяців (з урахуванням наданих відпусток і перебування на лікуванні). Допускається самостійний пошук відповідних посад.

Відповідно до подання до призначення від 30.10.2022, згідно з висновками прямих начальників, полковник ОСОБА_1 (Т-764000) гідний призначення на посаду начальника 3 відділу (полковник) 4 управління 13 Головного управління Департаменту військової контррозвідки СБ України.

Згідно з рапортами від 08.08.2022 та 30.08.2022 полковник ОСОБА_1 просив продовження термін його перебування у розпорядженні на період служби в умовах воєнного стану та у зв`язку з перебуванням на лікарняному з 28.07.2022 по 05.08.2022.

Наказом СБ України від 25.11.2022 № 1620-ОС/дск, відповідно до підпункту «г» пункту 44 та підпункту «а» пункту 46 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (у зв`язку зі скорочення штатів або проведення організаційних заходів), полковника ОСОБА_1 (Т-764000), який перебував у розпорядженні начальника департаменту за посадою начальника управління (полковник), призначено начальником 3 відділу (полковник) 4 управління 13 Головного управління Департаменту військової контррозвідки.

Вважаючи вказаний наказ СБ України від 25.11.2022 № 1620-ОС/дск в частині призначення позивача на посаду начальника 3 відділу 4 управління 13 Головного управління Департаменту військової контррозвідки СБ України протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За змістом статті 2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) право громадянина України на працю є одним з основних трудових прав працівників.

Положеннями статті 5-1 КЗпП України передбачено гарантії забезпечення права громадян на працю, зокрема, щодо правового захисту від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 222 КЗпП України особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

Відповідно до частини першої статті 9, статті 12 Закону України від 25.03.1992 № 2229-XII «Про Службу безпеки України» (далі - Закон № 2229-XII) систему Служби безпеки України складають Центральне управління Служби безпеки України, підпорядковані йому регіональні органи, органи військової контррозвідки, військові формування, а також навчальні, науково-дослідні та інші заклади Служби безпеки України.

Органи військової контррозвідки створюються для контррозвідувального забезпечення Збройних Сил України і Державної прикордонної служби України та інших військових формувань, дислокованих на території України.

Кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України (частина перша статті 19 Закону № 2229-XII).

Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 2229-XII умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначає Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007 (далі - Положення).

Пунктом 41 Положення визначено, що перелік військових посад, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського складу у Службі безпеки України, затверджується Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України, а посад інших військовослужбовців - Головою Служби безпеки України.

Відповідно до пункту 43 Положення військовослужбовці Служби безпеки України призначаються на штатні посади (крім випадків, передбачених цим Положенням) їх прямими начальниками в порядку, що встановлюється Головою Служби безпеки України.

Призначення військовослужбовців Служби безпеки України на посади та переміщення їх по службі здійснюється з додержанням таких вимог:

а) військові посади офіцерського та рядового, сержантського і старшинського складу Служби безпеки України комплектуються відповідно особами офіцерського та особами рядового, сержантського і старшинського складу, які перебувають на військовій службі;

б) у разі призначення на посади та в усіх випадках переміщення по службі військовослужбовців Служби безпеки України має забезпечуватись їх використання за основною або спорідненою спеціальністю чи з урахуванням набутого досвіду;

в) переміщення по службі військовослужбовців Служби безпеки України здійснюється, як правило, без зарахування в розпорядження відповідних начальників (командирів). Призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників (командирів), проводиться у можливо короткий строк і не пізніше строків, зазначених у пункті 48 цього Положення;

г) необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців Служби безпеки України, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарськими комісіями обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, обов`язки за якими вони можуть виконувати з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначається прямими начальниками на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

д) переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців Служби безпеки України, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарськими комісіями придатними або обмежено придатними до військової служби, але мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів їхніх сімей змінити місце служби (проживання), здійснюється за рішенням відповідних начальників на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

е) військовослужбовцям Служби безпеки України, які є близькими особами відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», не дозволяється перебувати у відносинах прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на військову службу (роботу), звільнення з військової служби (роботи), застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням;

є) призначення військовослужбовців Служби безпеки України у порядку службового сумісництва в підрозділах (органах, закладах, установах) заборонено, крім призначення у встановленому Головою Служби безпеки України порядку на посади, пов`язані з викладацькою, науковою діяльністю та медичною практикою.

У разі потреби термінового заміщення вакантної посади, а також на період відпустки військовослужбовця Служби безпеки України та в інших випадках відсутності військовослужбовця прямі начальники, які мають право видавати накази по особовому складу, можуть покладати тимчасове виконання обов`язків за посадою на інших військовослужбовців. Військовослужбовці, на яких покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою, не звільняються від виконання посадових обов`язків за основною посадою, якщо інше не передбачено в наказі (розпорядженні) про покладання тимчасового виконання обов`язків.

У разі виникнення обставин, що порушують вимоги підпункту «е» цього пункту, відповідні військовослужбовці, близькі їм особи вживають заходів для усунення таких обставин у п`ятнадцятиденний строк. Якщо у зазначений строк ці обставини добровільно не усунуто, відповідні військовослужбовці та/або близькі їм особи підлягають переміщенню в місячний строк у встановленому порядку на іншу посаду, що виключає пряме підпорядкування, а в разі неможливості переведення військовослужбовець, який перебуває в підпорядкуванні, підлягає звільненню з військової служби.

Згідно з пунктом 44 Положення переміщення по службі військовослужбовців Служби безпеки України здійснюється:

а) на вищі посади - у порядку просування по службі;

б) на рівні посади - в разі проведення планової заміни у місцевостях з установленими строками служби, службової потреби, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, для більш доцільного використання військовослужбовців - за рішенням прямих начальників (командирів), через сімейні обставини - на прохання військовослужбовця, а за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

в) у зв`язку зі вступом на навчання до вищого військового навчального закладу із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;

г) на нижчі посади - на підставах, передбачених пунктом 46 цього Положення.

Відповідно до підпункту «а» пункту 46 Положення переміщення військовослужбовців Служби безпеки України з вищих посад на нижчі здійснюється у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

Переміщення військовослужбовців Служби безпеки України з вищих посад на нижчі згідно з підпунктами «а», «б», «в», «д» і «е» цього пункту здійснюється прямими начальниками в межах наданих їм прав щодо призначення на посади за умови, що немає можливості призначити військовослужбовця на рівну посаду у відповідному підрозділі (органі, закладі, установі).

Підпунктом б) пункту 48 Положення визначено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.

Військовослужбовець, який після закінчення строку перебування у розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів не призначений на посаду через відсутність вакантних посад (рівної або нижчої не більш як на один ступінь) у Службі безпеки України або через ненадання військовослужбовцем згоди на призначення на іншу нижчу посаду, звільняється в установленому порядку з військової служби. Вакантні посади, на яких може бути використано військовослужбовця з дотриманням вимог, встановлених пунктом 43 цього Положення, визначаються начальником (керівником) підрозділу (органу, закладу, установи), у розпорядженні якого перебуває військовослужбовець.

Таким чином зважаючи на наведене вбачається, що звільнення військовослужбовця, який перебував у розпорядженні, строк якого закінчився, можливо лише у разі, якщо після закінчення строку перебування у розпорядженні цього військовослужбовця: 1) не призначено на посаду через відсутність вакантних посад (рівної або нижчої не більш як на один ступінь) у Службі безпеки України, або 2) через ненадання військовослужбовцем згоди на призначення на іншу нижчу посаду.

Тобто, призначення військовослужбовця в разі наявності вакантної посади рівної або нижчої не більш як на один ступінь здійснюється без його згоди, в той час, як згода військовослужбовця необхідна у разі відсутності вакантних посад рівної або нижчої не більш як на один ступінь та можливості його призначення на іншу нижчу посаду, яка не містить застереження щодо рівня ступеню такої нижчої посади.

Разом з тим, відповідно до абзацу 6 пункту 44 Положення посада вважається вищою, якщо за нею передбачено вище військове звання, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад, нижчою - якщо за цією посадою передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань - менший посадовий оклад. У разі якщо за посадою штатом (відповідним переліком) передбачено два військових звання або диференційований посадовий оклад, до уваги береться вище військове звання або вищий посадовий оклад.

Таким чином, визначаючись із рівнем посади, першочергово береться до уваги військове звання, передбачене такою посадою. Критерій «посадовий оклад» підлягає застосуванню лише у разі рівних військових звань. Альтернативу та рівнозначність критеріїв як «військове звання» та «посадовий оклад» в цьому випадку передбачено лише у разі, якщо штатом передбачено два військових звання або диференційований посадовий оклад.

Враховуючи викладене суд вважає, що із зазначених вище положень законодавства слідує, що критерій «військове звання» є пріоритетним в частині визначення рівня посади.

Механізм реалізації вимог Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджена наказом СБ України від 14.10.2008 № 772 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.2., абзацу п`ятого пункту 1.3. Інструкції, застосування вимог Положення до військовослужбовців здійснюється рішеннями начальників, яким надано таке право Положенням і наказами Служби безпеки України. Ці рішення оформляються наказами по особовому складу, які підписуються керівництвом Служби безпеки України або керівниками підрозділів Центрального управління, регіональних органів, органів військової контррозвідки, навчальних, наукових, науково-дослідних та інших закладів, установ Служби безпеки України та Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України (далі - органи, підрозділи, заклади, установи).

Призначення військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні відповідного начальника, здійснюється на підставі подання до призначення (додаток 4 до цієї Інструкції).

Пунктом 4 Інструкції визначено, що призначення військовослужбовців на штатні посади з урахуванням вимог пункту 43 Положення здійснюється:

на керівні посади від начальника відділу, завідувача кафедри, їм рівних і вище (крім випадків, коли законодавством України встановлений інший порядок призначення на посади) - наказами Голови Служби безпеки України;

на інші посади - наказами заступників Голови Служби безпеки України або начальників органів, підрозділів, закладів, установ, яким надано право видання наказів по особовому складу.

Згідно з пунктом 4.10. Інструкції, у разі проведення змін в штатах органів, підрозділів, закладів, установ Служби безпеки України, внаслідок яких скорочено військові посади, зарахування військовослужбовців, посади яких скорочені, у розпорядження прямих начальників згідно з підпунктом «б» пункту 48 Положення здійснюється наказами начальників органів, підрозділів, закладів, установ Служби безпеки України на підставі наказів Голови Служби безпеки України про зміни в штатах та організаційні заходи, із дня скорочення посади.

З військовослужбовцем, якого звільнено з посади у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та зараховано у розпорядження, начальник, у розпорядження якого він зарахований, або один із його заступників (з військовослужбовцем, який зарахований у розпорядження Голови Служби безпеки України, - Голова Служби безпеки України чи за його дорученням один із його заступників або начальник Управління роботи з особовим складом), а в органах військової контррозвідки начальник структурного підрозділу, який займає посаду не нижчу за посаду, за якою військовослужбовець перебуває у розпорядженні, проводить бесіду, під час якої ознайомлює його з наказом про зарахування у розпорядження, роз`яснює права та обов`язки, пов`язані з перебуванням у розпорядженні, особливості виплати грошового забезпечення, доводить тимчасові функціональні обов`язки на період перебування у розпорядженні, а також попереджає про те, що у разі, якщо до завершення строку перебування у розпорядженні він не буде призначений на штатну посаду відповідно до пунктів 44-46 Положення, у встановленому порядку вирішуватиметься питання про можливість його подальшого використання на військовій службі.

Призначення військовослужбовців, посади яких скорочуються або які зараховані у розпорядження, здійснюється відповідно до вимог пункту 1.3 розділу I цієї Інструкції та пункту 4.3 цього розділу.

У разі відсутності в органі, підрозділі, закладі, установі посади, яка є рівною або нижчою (не більш як на один ступінь, виходячи з граничного військового звання, передбаченого за посадою) посади, яку займав військовослужбовець до зарахування в розпорядження, та у разі наявності у військовослужбовця фахової підготовки, достатнього досвіду за відповідними напрямками оперативно-службової діяльності керівник цього органу, підрозділу, закладу, установи не пізніше місяця з дня зарахування військовослужбовця у розпорядження організовує через Управління роботи з особовим складом підбір відповідних посад у системі Служби безпеки України з урахуванням результатів попередньої діяльності, стану здоров`я. Зазначені заходи не проводяться у випадку прийняття посадовою особою, визначеною у пункті 67 Положення, рішення про задоволення клопотання (поданого рапорту) військовослужбовця, який зарахований у розпорядження, про звільнення з військової служби у Службі безпеки України у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

У разі неможливості призначення військовослужбовця, який перебуває в розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на рівну посаду відповідним начальником приймається рішення про його призначення на нижчу посаду (не більш як на один ступінь, виходячи з граничного військового звання, передбаченого за посадою) або за згодою військовослужбовця на іншу нижчу посаду.

Виходячи з аналізу наведених норм Положення та Інструкції вбачається, що переміщення військовослужбовців на інші рівнозначні або нижчі посади (не більш як на один ступінь, першочергово за критерієм «військове звання»), у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, належать до дискреційних повноважень керівництва СБ України.

При цьому з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем дотримано визначену Положенням та Інструкцією процедуру зарахування позивача у розпорядження, що ним не оскаржувалось, а також інші вищенаведені процедури (проведення бесіди, оформлення подання до призначення), що передували його переміщенню.

Окрім того, позивач був зарахований у розпорядження за посадою начальника управління у званні полковник та призначений спірним наказом на посаду начальника відділу у званні полковник, тож в межах наданих відповідачу повноважень та з дотриманням вищевказаних вимог переміщення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову як такого, що не є підтвердженим документально та нормативно.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені положеннями законодавства, чинного та момент виникнення спірних відносин, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

У взаємозв`язку з вищенаведеним та керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.