Справа № 280/8367/24
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Справа № 280/8367/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період: із 06.09.2023 по 15.03.2024;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 06.09.2023 по 15.03.2024.

Позовна заява та додатки до неї сформовані в підсистемі «Електронний суд» та подані у формі електронного документа представником позивача адвокатом Ковцун Х.М., яка діє на підставі ордеру від 04.09.2024 серії ВС № 1307732.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України з січня 2023 року по 15.03.2024. У зв`язку з отриманням бойового поранення тяжкого ступеню (06.05.2023) позивач проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні. Разом з тим, згідно з довідкою про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення №22/1183 від 15.03.2024, наказом командира в/ч НОМЕР_1 №254 від 06.09.2023 року виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 призупинена з 06.09.2023. Таким чином, з урахуванням вищесказаного, військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювались виплати додаткової грошової винагороди за період стаціонарного лікування внаслідок травми, поранення, починаючи з 6 вересня і до дати звільнення зі служби (з 06.09.2023 по 15.03.2024), хоча мали б здійснюватися виплати за весь цей період. Враховуючи викладене, представник вважає, що бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за кожен місяць стаціонарного лікування за період з 06.09.2023 по 15.03.2024 є протиправною та такою, що порушує права позивача.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

04.11.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №254 від 06.09.2023 ОСОБА_1 на підставі пункту 9 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказу МОУ №260 від 07.06.2018, призупинено виплату грошового забезпечення у зв`язку з тривалим лікуванням понад 4 місяці (мінно-вибухова травма з 06.05.2023). Наказ про призупинення виплат грошового забезпечення, складовою якого є додаткова винагорода на час дії воєнного стану відповідно до п. 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказу МОУ №260 від 07.06.2018, не скасований та виданий у відповідності до вимог чинного законодавства. 15.01.2024 ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 з лікарсько-сестринської бригади АДРЕСА_1 , приступив до виконання службових обов`язків та наказом командира №15 від 15.01.2024 йому поновлено виплату грошового забезпечення. З 15.01.2024 до моменту звільнення 15.03.2024 ОСОБА_1 особистої участі в бойових діях не приймав, бойових завдань не виконував, в районі ведення воєнних дій, визначеного наказом Головнокомандувача ЗСУ не перебував, а отже відповідно до вимог п. 2 розділу XXXІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ №260 від 07.06.2018, та постанови КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану права на отримання додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 15.01.2024 до 15.03.2024 не набув. Відповідні рапорти безпосереднім командиром ОСОБА_1 не подавались, накази про виплату йому додаткової винагороди за період з 15.01.2024 до 15.03.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 не видавались за відсутності підстав. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 16.09.2024 суд залишив позовну заяву без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у спосіб подання до суду належним чином оформленої відповідно до статті 167 КАС України заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

Ухвалою від 30.09.2024 суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновив ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду з цим позовом; відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; витребував у військової частини НОМЕР_1 докази по справі.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

За змістом військового квитка серії НОМЕР_2 від 25.01.2023 ОСОБА_1 у період з 11.04.2023 по 15.08.2024 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.10 зворотній бік - 15).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.05.2023 № 128 ОСОБА_1 з 06.05.2023 вважається таким, що вибув до лікарсько-сестринської бригади м.Часів Яр Донецької області (а.с.66 зворотній бік).

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 27.05.2023 № 23/2570, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , рядовий ОСОБА_1 06.05.2023 отримав мінно-вибухову травму; повну травматичну ампутацію лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки; термічний опік лівої кисті, обличчя, сітківки обох очей; вогнепальне осколкове сліпе поранення лобної ділянки обличчя. За обставин: 06 травня 2023 року з 04 години 13 хвилини до 04 години 18 хвилин під час виконання бойового завдання отримав поранення та бойове травмування внаслідок обстрілу позицій підрозділу з артилерії А152 поблизу населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області. Поранення та травмування пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, отримане під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойового завдання в зоні ведення бойових дій. Причиною отримання поранення та травмування є обстріл зі сторони збройних сил Російської Федерації (а.с.17).

На підтвердження перебування ОСОБА_1 у періоди з 06.05.2023 по 08.05.2023, з 09.05.2023 по 30.06.2023, з 26.06.2023 по 01.09.2023, з 01.09.2023 по 12.09.2023, з 12.09.2023 по 22.09.2023, з 22.09.2023 по 15.01.2024 на стаціонарному лікуванні у матеріалах справи наявні: виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого №2191 відділення анестезіології та ІТ КНП «Новомосковська центральна міська лікарня» Новомосковської міської ради від 08.05.2023, довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №31 від 30.05.2023; довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №96 від 30.06.2023; довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №120 від 01.08.2023; довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №143 від 01.09.2023; довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №158 від 04.10.2023; довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №66 від 22.09.2023; довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №157 від 03.10.2023; довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №178 від 07.11.2023; довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №196 від 30.11.2023; довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №205 від 08.12.2023; довідка КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №8 від 08.01.2024; виписка із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №12767/2023 від 15.01.2024 (а.с.18-28).

Відповідно до змісту довідки військово-лікарської комісії від 15.08.2023 № 155/3, виданої КНП «Клінічна обласна лікарня Івано-Франківської обласної ради», за наслідками проведеного медичного огляду 15.08.2023 встановлено, що поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини поранення, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2023 № 2570). За характером ушкоджень травма відноситься до категорії тяжких згідно з наказом МОЗ України від 04.07.2007 № 370 (а.с.28 зворотній бік).

За змістом свідоцтва про хворобу № 175/2, затвердженого регіональною військово-лікарською комісією, за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2023 № 23/3994 провела медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Пунктом 9 зафіксовано, що він перебував на обстеженні і лікуванні: з 06.05.2023 по 08.05.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві «Новомосковська центральна міська лікарня» Новомосковської міської ради; з 09.05.2023 по теперішній час у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради». Встановлено, що травма, поранення так, пов`язані із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини травми, поранення, виданою командиром в/ч НОМЕР_1 від 27.05.2023 № 2570). Травма, поранення відносяться до категорії тяжких згідно з наказом МОЗ України від 04.07.2007 № 370. Визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.30-31).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.09.2023 № 254 військовослужбовцю за призовом рядовому ОСОБА_1 , колишньому саперу 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 3 механізованого батальйону, який знаходиться в розпорядженні командира частини та перебуває на лікуванні більше чотирьох місяців, на підставі пункту 9 розділу 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 виплату грошового забезпечення призупинено з 6 вересня 2023 року (а.с.67 зворотній бік).

За змістом довідки військово-лікарської комісії від 15.01.2024 № 11/6, виданої КНП «Клінічна обласна лікарня Івано-Франківської обласної ради», за наслідками проведеного медичного огляду 15.01.2024 встановлено, що травма, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини. За характером ушкоджень травма відноситься до категорії тяжких згідно з наказом МОЗ України від 04.07.2007 № 370 (а.с.29).

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.01.2024 № 15 ОСОБА_1 з 15.01.2024 вважається таким, що прибув з лікарсько- ІНФОРМАЦІЯ_1 і приступив до виконання службових обов`язків (пункт 14); ОСОБА_1 з 16.01.2024 поновлено виплату грошового забезпечення (пункт 22) (а.с.68).

Наказом від 15.03.2024 № 77 рядовий ОСОБА_1 , сапер 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 3 штурмового батальйону, звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.03.2024 № 82-РС з військової служби у відставку за статтею 26 частиною 4 пункту 2 підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», вважається таким, що 15.03.2024 приступив до здачі справ та посади; з 15.03.2024 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.32).

Відповідно до змісту довідки від 23.05.2024 № 911/26/4, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 11.04.2023 по 06.05.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в районі н.п.Хромове, Бахмутського району Донецької області. Підстава: відповідно до БН командира 92 омбр № 345/40т від 08.02.2023, БН командира ЗМБ №1 від 20.04.2023, БН командира ЗМБ № 2 від 23.04.2023; ЖБД ЗМБ № 43/вн/дск від 05.02.2023, ЖБД ЗМБ № 113/вн/дск від 08.05.2023; рапорт командира 3ШБ в/ч НОМЕР_1 № 9/2/1869 від 22.04.2024 (а.с.34 зворотній бік).

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати у період з 06.09.2023 по 15.03.2024 додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивач звернувся із цим позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 8 зазначеної постанови установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 №469/2024. Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до приписів абзацу шістнадцятого пункту 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Також, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44, Порядок № 260 доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», пунктами 10, 11 якого передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які: (...) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

З матеріалів справи судом встановлено та зазначені обставини сторонами не оспорюються, що позивач 06.05.2023 під час виконання бойового завдання внаслідок обстрілу позицій підрозділу з артилерії А152 поблизу населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області отримав поранення та бойове травмування, що підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 27.05.2023 № 23/2570, виданої військовою частиною НОМЕР_1 . Згадана довідка складена за формою, передбаченою додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Крім того, 12.09.2023 військово-лікарська комісія (КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради») за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2023 № 23/3994 провела медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Відтак, регіональною військово-лікарською комісією було встановлено, що отримані вище травма, поранення так, пов`язані із захистом Батьківщини. При цьому військово-лікарською комісією зафіксовано, що позивач перебував на обстеженні та лікуванні з 06.05.2023 по 08.05.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві «Новомосковська центральна міська лікарня» Новомосковської міської ради; з 09.05.2023 по теперішній час у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради».

Водночас, посилаючись на пункт 9 розділу І Порядку № 260, на підставі якого був винесений наказ № 254 від 06.09.2023 про призупинення виплати грошового забезпечення, відповідач стверджує про відсутність підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди за період з 06.09.2023 по 15.01.2024.

Відповідно до пункту 9 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Тобто, військовослужбовці у період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах у зв`язку з хворобою мають право на отримання грошового забезпечення у належному розмірі, але протягом не більше чотирьох місяців, водночас, після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах грошове забезпечення виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Так, судом встановлено, що за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.05.2023 № 128 ОСОБА_1 з 06.05.2023 вважається таким, що вибув до лікарсько-сестринської бригади м.Часів Яр Донецької області, тому за спливом чотирьох місяців позивачу було призупинено виплату додаткової винагороди (з 06.09.2024).

Разом з тим, суд не приймає посилання відповідача на пункту 9 розділу І Порядку № 260, оскільки порядок та підстави виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. визначаються Постановою №168, яка є спеціальним нормативно-правовим актом та підлягає застосуванню при вирішенні даного спору. Відсутність висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) для прийняття командиром військової частини рішення про виплату позивачу грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах не може обмежувати право позивача на отримання належного йому грошового забезпечення, зокрема, додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, передбаченої Постановою №168, за період з 06.09.2023 по 15.01.2024.

З аналізу наведених норм Постанови №168 чітко слідує встановлення лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним під час захисту Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Суд наголошує, що згідно з дослідженою медичною документацією (виписками із медичної карти стаціонарного хворого, медичними довідками, виписними епікризами), позивач проходив безперервне лікування саме в умовах стаціонару у період з 06.05.2023 по 15.01.2024, що відповідачем не заперечується. Крім того, таке лікування відбувалося у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме отриманням позивачем 06.05.2023 мінно-вибухової травми, що підтверджується відповідним діагнозом, зазначеним у виписках з медичної карти стаціонарного хворого.

Тобто, обидві умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються копіями медичних документів, які містяться в матеріалах справи.

За наведених обставин позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні, а саме у період з 06.09.2023 по 15.01.2024, позаяк факти такого перебування підтверджуються належними та допустимими доказами.

Докази про нарахування та виплати у повному обсязі додаткової винагороди у зв`язку з отриманням позивачем поранення, травми, пов`язаними із захистом Батьківщини, та перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, яка передбачена постановою КМУ № 168, відсутні.

При цьому суд погоджується з доводами відповідача про відсутність доказів перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 16.01.2024 по 15.03.2024, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за вказаний період.

Таким чином, відповідачем допущена протиправна бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, через що наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні за період з 06.09.2023 по 15.01.2024.

Відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, слідує, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо встановлено порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Судом встановлено, що командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) було прийнято наказ від 06.09.2023 № 254, на підставі якого позивачу призупинено виплату грошового забезпечення з 6 вересня 2023 року відповідно до пункту 9 розділу 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, а пунктом 22 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.01.2024 № 15 виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з 16.01.2024 поновлено, при цьому раніше суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди з 06.09.2024 по 15.01.2024.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним і скасувати зазначений наказ у частині призупинення виплати позивачу.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Оскільки відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.09.2023 № 254 у частині призупинення ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення з 6 вересня 2023 року на підставі пункту 9 розділу 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за період з 06.09.2023 по 15.01.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за період з 06.09.2023 по 15.01.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.11.2024.

Суддя К.В.Мінаєва