Справа № 640/23116/19
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 грудня 2024 року № 640/23116/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лапія С.М., суддів Щавінського В.Р., Головенка О.Д., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про перегляд за виключними обставинами судового рішення у справі за позовом гр. ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду 16.05.2023 надійшла заява гр. ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2021 в даній адміністративній справі.

На обґрунтування заяви позивач зазначив, що він звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 22 жовтня 2019 року №1181ц, згідно якого ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 23 жовтня 2019 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України або рівнозначній посаді в органах прокуратури України;

- стягнути з Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу до моменту фактичного поновлення на посаді.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2021 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року - скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 22 жовтня 2019 року №1181ц, згідно якого ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 23 жовтня 2019 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді рівнозначній посаді заступника начальника управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України або рівнозначній посаді в органах прокуратури України в Офісі Генерального прокурора.

Стягнуто з Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2019 по 29.07.2021 в розмірі 974217,51 (дев`ятсот сімдесят чотири тисячі двісті сімнадцять) грн 51 коп.

Постановою Верховного Суду від 23.09.2022 касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року скасовано.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року залишено в силі.

У своїй заяві позивач зазначає виключними обставинами як підставу для перегляду рішення у даній справі рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року, яким визнано неконституційним пункт 6 розділу 2 «;Прикінцеві І перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX від 19 вересня 2019 року, відповідно до якого «з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 відкрито провадження за даною заявою та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

На підставі ст. 194, ч. 2 ст.368 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку заяві ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду м. Києва , суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

У пункті 1 частини 5 статті 361 КАС України наведено підстави для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами, серед яких є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч.6 статті 361 КАС України).

Згідно статті 365 КАС України заява про перегляд рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Заявник визначає підставою для перегляду ухваленого у цій справі судового рішення наявність виключної обставини, передбаченої пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України, а саме, встановлену Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Судом встановлено, що Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року визнано неконституційним пункт 6 розділу 2 «;Прикінцеві І перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX від 19 вересня 2019 року, відповідно до якого «з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно ч. 2 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), вказав про те, що: «частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.».

У Рішенні від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України зазначив про те, що: «незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.».

Отже рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

Згідно Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року, пункт 6 розділу 2 «Прикінцеві І перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури №113-IX від 19 вересня 2019 року, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Встановлена Конституційний Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення передовсім як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням у справі.

До того ж у даному випадку рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2021, яке заявник просить переглянути у зв`язку з виключними обставинами, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Тобто рішення суду не може вважатися невиконаним в розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Схожа правова позиція наведена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2022 року у справі №140/2217/19 та від 19 лютого 2021 року у справі № 808/1628/18.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2021.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 321, 325, 361, 368, 369 КАС України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2021 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Судді Лапій С.М.

Щавінський В.Р.

Головенко О.Д.