Справа № 500/751/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/751/24 пров. № А/857/12717/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.04.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язання зарахування періодів трудової діяльності до страхового стажу, спонукання до вчинення інших дій (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 29.04.2024р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 29.04.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

30.01.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати незаконною дію (бездіяльність) відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Тернопільській обл. щодо відмови у перерахунку належних йому пенсійних виплат;

зобов`язати пенсійний орган врахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.02.1992р. по 25.09.1995р. на посаді директора МП «Контакт»; з 02.10.1995р. по 07.08.1999р. на посаді інженера по монтажу вентиляційних систем Фірми «Лукова» ЛЛС; з 01.01.2004р. по 04.06.2008р. за частковий стаж роботи в ЗАТ «Центр Сервіс-Л».

зобов`язати відповідача перерахувати розмір його пенсії, починаючи з 09.03.2022р., з урахуванням наведеного стажу і заробітної плати за період трудової діяльності на території російської федерації /рф/, виходячи з інформації, що є у довідках про дохід фізичної особи форми №2-НДФЛ за 2000-2008 роки (а.с.1-7, 54).

Згідно ухвали суду від 12.02.2024р. вирішено розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.56 і на звороті).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.04.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії відповідача ГУ ПФ України щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.02.1992р. по 25.09.1995р. на посаді директора МП «Контакт»; з 02.10.1995р. по 07.08.1999р. на посаді інженера по монтажу вентиляційних систем Фірми «Лукова» ЛЛС, з 01.01.2004р. по 04.06.2008р. в ЗАТ «Центр Сервіс-Л»; визнано протиправним рішення ГУ ПФ України в Тернопільській обл. № 11013-11281/П-02/8-1900/23 від 06.12.2023р. щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача; зобов`язано пенсійний орган зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.02.1992р. по 25.09.1995р. на посаді директора МП «Контакт», з 02.10.1995р. по 07.08.1999р. на посаді інженера по монтажу вентиляційних систем Фірми «Лукова» ЛЛС, з 01.01.2004р. по 04.06.2008р. в ЗАТ «Центр Сервіс-Л»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Тернопільській обл. на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1211 грн. 20 коп. сплаченого судового збору (а.с.70-73).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржили сторони.

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 , покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи частині вимог, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених (незадоволених) вимог та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.75-77).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом відмовлено в задоволенні вимог про зобов`язання перерахувати розмір пенсії з урахуванням заробітної плати за період трудової діяльності на території рф, виходячи з інформації, що є у офіційних довідках про дохід фізичної особи. При цьому суд помилково вважав, що право на зарахування отриманої заробітної плати протягом 2000 - 2008 років на території країни-агресора станом на сьогодні не порушено.

Водночас, із такою вимогою позивач звертався до пенсійного органу (звернення від 20.11.2023р.), яка була задоволена частково: зараховано стаж роботи за період 2000-2003рр., однак не враховано заробітну плату за 2000-2008 роки. Також врахування лише стажу роботи на території рф без урахуванням сум отриманої заробітної плати не вплине на розмір його пенсії.

Вказані обставини свідчать про те, що апелянта незаконно позбавлено соціальної захищеності та належних пенсійних виплат через неврахування розміру отримуваної заробітної плати.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 14.10.2024р. апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Тернопільській обл. на рішення суду від 29.04.2024р. у справі № 500/751/24 повернуто відповідачу по причині неусунення її недоліків (а.с.107-108).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивачу ОСОБА_1 призначена 09.03.2022р. та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розмір пенсії обчислено із середньомісячного заробітку за даними персоніфікованого обліку відповідно до наявного стажу з 01.07.2000р. по 31.03.2022р., при страховому стажі 31 рік 01 місяць 28 днів (а.с.19, 20-24).

Згідно листа відповідача ГУ ПФ України в Тернопільській обл. № 11013-11281/П-02/8-1900/23 від 06.12.2023р. до страхового стажу не враховано:

період роботи з 01.02.1988р. по 18.06.1988р. в колгоспі ім.Щорса, оскільки в матеріалах електронної пенсійної справи відсутня довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві за вказаний період;

період роботи з 01.02.1992р. по 25.09.1995р. в МП «Контакт», оскільки трудова книжка заповнена не у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: вищевказаний запис про звільнення з роботи завірено печаткою підприємства що не є чітким (не читається);

період роботи у фірмі «Лукова», оскільки підстава звільнення (наказ та дата) у трудовій книжці дописані та вказаний запис завірено відтиском печатки, за якою неможливо ідентифікувати підприємство та мову, якою виконана печатка. Переклад даної печатки з іноземної на державну мову відсутній;

періоди роботи в рф з 01.01.2004р. по 04.06.2008р., оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФ рф.

Також відсутні підстави для врахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати за період з 2000 по 2008рр. (а.с.17-18).

Вважаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії із врахуванням спірних стажу та заробітної плати протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Вирішуючи наведений спір та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач підтвердив належними документами періоди роботи, а тому є відсутніми підстави для незарахування вказаних періодів до пільгового стажу.

Зокрема, основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка позивача; записи у трудовій книжці позивача дозволяють підтвердити його стаж роботи з 01.02.1992р. по 25.09.1995р. на посаді директора МП «Контакт»; з 02.10.1995р. по 07.08.1999р. на посаді інженера по монтажу вентиляційних систем Фірми «Лукова» ЛЛС.

Стосовно періодів роботи з 01.01.2004р. по 04.06.2008р. за частковий стаж роботи в ЗАТ «Центр Сервіс-Л» суд врахував відсутність інформації про сплату страхових внесків до ПФ рф та наголосив на тому, що тягар доведення сплати страхових внесків не може покладатися на працівника.

Водночас, щодо позовних вимог про зобов`язання перерахувати розмір пенсії, починаючи з 09.03.2022р., з урахуванням наведеного стажу і заробітної плати за період трудової діяльності на території рф, виходячи з інформації, що є у довідках про дохід фізичної особи форми № 2-НДФЛ за 2000-2008 роки, суд керувався тим, що такі вимоги є передчасними.

Призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень відповідача. За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд визначив належним способом захисту порушеного права позивача зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.02.1992р. по 25.09.1995р. на посаді директора МП «Контакт»; з 02.10.1995р. по 07.08.1999р. на посаді інженера по монтажу вентиляційних систем Фірми «Лукова» ЛЛС, з 01.01.2004 по 04.06.2008р. в ЗАТ «Центр Сервіс-Л».

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають нормам права, при цьому судом допущено порушення норм матеріального права.

Зокрема, в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання перерахувати розмір пенсії, починаючи з 09.03.2022р., з урахуванням наведеного стажу і заробітної плати за період трудової діяльності на території рф, виходячи з інформації, що є у довідках про дохід фізичної особи форми № 2-НДФЛ за 2000-2008 роки, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Спірні правовідносин регулюються приписами Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Статтею 40 зазначеного Закону передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.

Підпунктом 3 п.2.1 розділу II цього Порядку визначено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000р. (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 розділу II зазначеного Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000р. є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018р. у справі № 358/1179/17, від 24.04.2018р. у справі № 686/6278/17, від 12.06.2019р. у справі № 752/21038/16-а, від 05.03.2020р. у справі № 539/3234/16-а.

Встановлено, що 20.11.2023р. позивач ОСОБА_1 скерував засобами поштового зв`язку до ГУ ПФ України в Тернопільській обл. заяву, в якій просив, зокрема, врахувати для обчислення його пенсії заробітну плату за період трудової діяльності на території рф, виходячи з інформації, що є у довідках про дохід фізичної особи форми № 2-НДФЛ (а.с.10-13, 14-15).

Згідно листа відповідача ГУ ПФ України в Тернопільській обл. № 11013-11281/П-02/8-1900/23 від 06.12.2023р. підстави для врахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати за період з 2000 по 2008рр. є відсутніми; з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.; при призначенні пенсії громадянам, які проживали/працювали на території рф, до страхового стажу зараховуються періоди роботи по 31.12.1991р. За таких обставин врахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати за період з 2000 по 2008рр. неможливе (а.с.17-18).

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З огляду на зазначене, у розглядуваному випадку саме органи ПФ України мають право перевіряти обґрунтованість видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у таких довідках.

При цьому, підставою для неврахування спірних довідок при обчисленні розміру пенсії позивача пенсійний орган вказує, зокрема, припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.

Щодо вказаних доводів пенсійного органу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Закону України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У ст.1 Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:

пенсія-щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Поряд з цим, за змістом ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до абз.2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993р. трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Згідно зі ст.12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993р.).

Статтею 7 Угоди визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія особі, що звернулась за її призначенням, призначається за нормами законодавства країни, де відбувалась трудова діяльність цієї особи, а пільговий стаж, набутий на території однієї з визначених Угодою держав, визнається іншою державою.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 676/6166/16-а, від 16.04.2020р. у справі № 555/2250/16-а від 17.06.2020р. у справі № 646/1911/17, від 21.02.2020р. у справі № 291/99/17 та від 06.07.2020р. у справі № 345/9/17.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території рф або на підприємстві, зареєстрованому на території рф, після 13.03.1992р., то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в рф. Тобто, існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Згідно з ст.2 федерального закону рф № 173-фз від 17.12.2001р. «Про трудові пенсії в російській федерації» страховий стаж - врахована при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до пенсійного фонду рф, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.10 цього федерального закону до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації.

З вищезазначеного слідує, що законодавством України, так і законодавством рф, передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

При цьому, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Тому розглядувана відмова з такої підстави як непідтвердження сплати страхових внесків роботодавцем є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства.

Водночас, будь-яких доказів, які б свідчили про несплату страхових внесків до пенсійних органів рф саме з вини позивача суду не надано.

Крім цього, позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17.07.2019р. у справі № 144/669/17, від 20.03.2019р. у справі № 688/947/17 та від 01.03.2021р. у справі № 423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Окрім цього, покликання апелянта на те, що з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.06.2023р., не впливають на правомірність дій пенсійного органу, та не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Таким чином, оскільки позивачем подано усі документи, необхідні для перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати, вказаної у спірних архівних довідках, тому під час обчислення розміру пенсії позивача підлягає врахуванню також заробітна плата (дохід) за вказані у таких довідках періоди роботи, що передбачено ч.3 ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п.1 постанови КМ України № 107 від 04.02.2023р. «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Враховуючи, те, що станом на час видачі позивачу спірних довідок про доходи фізичної особи № б/н від 23.03.2001р. за 2000 рік, № 1735 від 23.03.2001р. за 2000 рік, № 140 від 28.08.2001р. за 2001 рік, № 767 від 02.02.2006р. за 2001 рік, № 607 від 02.02.2006р. за 2002 рік, № 813 від 02.02.2006р. за 2003 рік, № 78 від 28.10.2005р. за 2003 рік, № 436 від 28.10.2005р. за 2004 рік, № 298 від 16.11.2006р. за 2005 рік, № 190 від 06.06.2007р. за 2006 рік, № 295 від 05.06.2008р. за 2007 рік, № 80 від 05.06.2008р. за 2008 рік (а.с.41-53) діяла Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, якою не передбачено обов`язку проставляти апостиль на документах про стаж роботи на території рф, колегія суддів вважає, що такі довідки не потребують спеціального посвідчення апостилем.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених приписів нормативно-правових актів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що довідки про доходи фізичної особи № б/н від 23.03.2001р. за 2000 рік, № 1735 від 23.03.2001р. за 2000 рік, № 140 від 28.08.2001р. за 2001 рік, № 767 від 02.02.2006р. за 2001 рік, № 607 від 02.02.2006р. за 2002 рік, № 813 від 02.02.2006р. за 2003 рік, № 78 від 28.10.2005р. за 2003 рік, № 436 від 28.10.2005р. за 2004 рік, № 298 від 16.11.2006р. за 2005 рік, № 190 від 06.06.2007р. за 2006 рік, № 295 від 05.06.2008р. за 2007 рік, № 80 від 05.06.2008р. за 2008 рік містять відомості, що є необхідними для перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком, тому пенсійним органом протиправно не враховано позивачу заробітну плату згідно з вказаними довідками.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів і згідно усталеної судової практики слідує, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

«Ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі № 826/14016/16 СМ, від 11.02.2019р. у справі № 2а-204/12).

Таким чином, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання пенсійного органу здійснити з 09.03.2022р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням загального страхового стажу та заробітної плати за період трудової діяльності на території рф, виходячи з інформації, зазначеній в довідках про дохід фізичної особи форми 2-НДФЛ за 2000-2008 роки.

Окрім цього, за усталеною судовою практикою дискреційні повноваження це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин, що стосуються перерахунку пенсії за віком на підставі довідок про доходи фізичної особи, діяти не за законом, а на власний розсуд.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, через що підлягає до часткового задоволення, з вищевикладених мотивів.

Із врахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права (не застосував закон, який підлягав застосуванню), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в резолютивній частині шляхом часткового викладення її в новій редакції.

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Тернопільській обл. судові витрати в розмірі 1816 грн. 80 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.78).

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.316, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.04.2023р. в адміністративній справі № 500/751/24 змінити, виклавши частину четверту резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл.:

* зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.02.1992р. по 25.09.1995р. на посаді директора МП «Контакт», з 02.10.1995р. по 07.08.1999р. на посаді інженера по монтажу вентиляційних систем Фірми «Лукова» ЛЛС, з 01.01.2004р. по 04.06.2008р. в ЗАТ «Центр Сервіс-Л»;

* здійснити з 09.03.2022р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням загального страхового стажу та заробітної плати за період трудової діяльності на території російської федерації, виходячи з інформації, зазначеній в довідках про дохід фізичної особи форми 2-НДФЛ за 2000-2008 роки.».

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. (юридична адреса: 46001, м.Тернопіль, Майдан Волі, 3; ) судові витрати в розмірі 1816 (одна вісімсот шістнадцять) грн. 80 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 02.12.2024р.