Справа № 140/8326/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Лозовський О.А.

02 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/8326/24 пров. № А/857/25545/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі № 140/8326/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення,-

В С Т А Н О В И В :

08.08.2024р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, у якому просив суд:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р. на суму 39 884,53 грн.; №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р. на суму 32 563,60 грн.; №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р. на суму 33 193,90 грн.; №0-0318-UA0046097 від 15.03.2024р. на суму 33 446,02 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2024р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління ДПС у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2024р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

ч.1 ст.308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Із змісту даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2024р. видно, що у власності ОСОБА_1 до 16.07.2024р. перебував житловий будинок загальною площею 630,30 кв.м. за адресою - АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію за віком з 28.03.2003р. довічно. Інвалідність: 2 група загальне захворювання з 28.03.2003р. що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 19.04.2004р., довідкою від 05.07.2024р. (а.с. 15)

Головне управління Державної податкової служби у Волинській області прийняв податкові повідомлення-рішення №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р., №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р., №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р., №0-0318-UA0046097 від 15.03.2024р., яким здійснив нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на об`єкт житлової нерухомості (житловий будинок), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що податкові повідомлення-рішення №0-0318-UA0046097від20.10.2023р.,№0-031UA0046097 від 20.10.2023р., №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р. отримані позивачем 18.04.2024р., що підтверджується конвертом та роздруківкою із сайту Укрпошти.

Податкове повідомлення-рішення №0-0318-UA0046097 від 15.03.2024р. ОСОБА_1 отримав 18.07.2024р., що підтверджується конвертом та роздруківкою із сайту Укрпошти.

Зокрема, із змісту податкових повідомлень-рішень №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р., №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р., №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р., які прийняті за період з 2020-2022 року видно проведення нарахування позивачу податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 105 642,03 грн.

За податковим повідомленням-рішенням №0-0318-UA0046097 від 15.03.2024р., яке прийнято за 2023 рік проведено нарахування ОСОБА_1 податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 33 446, 02 грн.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України видно, що об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

п.6.3 ст.6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

В п.7.3 ст.7 ПК України, видно, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

п.8.1, п.8.3 ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

В п.10.1 ст.10 ПК України видно, що до місцевих податків належать податок на майно.

п.10.3 ст.10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

ст.265 ПК України передбачено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

В п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

п.п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

п.п.266.4.3 п.266.4 ст.266 ПК України визначено, що пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:

-об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;

-об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

В п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, видно, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п.266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

п.266.4.2. п.266.4 ст.266 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

07.06.2019р. Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинської області прийняла рішення №5/23 Про встановлення ставок на місцеві податки та збори на території Підгайцівської ОТГ на 2020 рік, яким серед іншого затвердила пільги для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до п.п.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України, за переліком згідно з додатком 4.

Згідно Переліку пільг для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до п.п.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України, із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, пільги встановлюються на 2020 рік та вводяться в дію з 01 січня 2020 року.

Крім того, зі змісту цього Переліку видно, що для пенсіонерів за віком встановлена пільга зі сплати податку у розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік.

22.05.2020р. Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинської області прийняла рішення №16/13 яким вирішила:

1. Залишити діючими на 2021 рік ставки на місцеві податки та збори, які затвердженні рішенням сесії Підгайцівської сільської ради від 07 червня 2019 року Про встановлення ставок на місцеві податки та збори на території Підгайцівської ОТГ на 2020 рік.

2. Ставки на місцеві податки та збори застосовуються з 01 січня 2021 року на території Підгайцівської ОТГ.

06.11.2020р.. Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинської області прийняла рішення №21/8 яким вирішила: Ставки на місцеві податки та збори, які затверджені рішенням сесії Підгайцівської сільської ради від 07.06.2019р. №5/23 Про встановлення ставок на місцеві податки та збори на території Підгайцівської ОТГ на 2020 рік і будуть діяти з 01 січня 2021 року застосувати на всій території Підгайцівської ОТГ(Підгайцівська ОТГ, Липинська ОТГ, Піддубцівська сільська рада, Романівська сільська рада, Звірівська сільська рада Ківерцівського району, Хорлупівська сільська рада Ківерцівського району).

24.06.2021р. Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинської області прийняла рішення №8/31 Про ставки на місцеві податки та збори, яким вирішила залишити діючими ставки на місцеві податки та збори, які затверджені рішенням сесії Підгайцівської сільської ради від 07.06.2019р. №5/23 Про встановлення ставок на місцеві податки та збори на території Підгайцівської ОТГ на 2020 рік та застосувати на всій території Підгайцівської сільської територіальної громади (с. Підгайці, с. Крупа, с. Струмівка, с. Липини, с. Лище, с. Воротнів, с. Піддубці, с. Гаразджа, с. Романів, с. Ботин, с. Верхівка, с. Новокотів, с. Борохів, с. Вишнів, с. Діброва, с. Звірів, с. Веснянка, с. Олександрія, с. Хорлупи, с. Пальче).

02.06.2022р. Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинської області прийняла рішення №17/12 Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки яким серед іншого затвердила пільги для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до п.п.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України, за переліком згідно з додатком 2.

Згідно Переліку пільг для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до п.п. 266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України, із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, пільги встановлюються на 2023 рік та вводяться в дію з 01 січня 2023 року.

Крім того, зі змісту цього Переліку видно, що для пенсіонерів за віком встановлена пільга зі сплати податку у розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік.

Отже, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що на території Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області в період з 2020 по 2023 рік для пенсіонерів за віком діяла пільга зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік.

п.12.3. ст.12 ПК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України. Згідно з п.24 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

п.п.12.3.3 п. 12.3 ст.12 ПК України встановлено, що копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них. Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/ або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/ або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пп. 266.4.2 п.266.4. ст. 266 ПК України).

Зазначені рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області в судовому порядку протиправними не визнавались, а відповідно нечинними не визнавались.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та інвалідом 2 групи, податковий орган зобов`язаний враховувати у своїй діяльності зазначені рішення Підгайцівської сільської ради в яких передбачена як 100 відсоткова пільга при сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Про необхідність врахування контролюючими органами у своїй діяльності рішень органів місцевого самоврядування щодо пільг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вказано Верховним Судом у постановах, наприклад від 06.12.2022р. у справі №2140/1892/18 (адміністративне провадження №К/9901/15199/19); від 27.06.2023р. у справі №804/15401/15 (адміністративне провадження №К/9901/24913/18).

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р. на суму 39 884,53 грн.; №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р. на суму 32 563,60 грн.; №0-0318-UA0046097 від 20.10.2023р. на суму 33 193,90 грн.; №0-0318-UA0046097 від 15.03.2024р. на суму 33 446,02 грн. прийняті Головним управлінням ДПС у Волинській області всупереч приписів пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України, абз.1 пп.2.5.2 п.2.5 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки). Оскільки на території Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області в період з 2020р. -2023рік для пенсіонерів за віком діяла пільга із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 100 % суми податкового зобов`язання за рік.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Волинській області діяв не в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі № 140/8326/24- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель