Справа № 340/6139/24
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/6139/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яка виражається у не зарахуванні періоду заробітної плати в Латвійській Республіці за період з вересня 1980 по вересень 1985 під час обрахунку його пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати періоди заробітної плати в Латвійській Республіці за період з вересня 1980 по вересень 1985 під час обрахунку його пенсії та здійснити перерахунок його пенсії з 05.08.2024 року (з дня розгляду заяви).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є пенсіонером за віком та йому призначено пенсію. Однак, під час її призначення у 2021 році йому не враховано заробітну плату, отримувану під час роботи в Латвійській республіці.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про перерахунок пенсії. Але отримав відповідь від 05.05.224 року про відмову в такому перерахунку.

Вважаючи такі дії протиправними звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що позивач 22.07.2024 звертався до головного управління із заявою-зверненням в порядку норм Закону України "Про звернення громадян" про зарахування заробітної плати під час призначення пенсії, про що ним підтверджено у позовній заяві, а тому не дотримався Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою Правління пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 1566/11846 від 27.12.2005 з змінами та доповненнями, далі (Порядок №22-1).

Відповідач вказав, що за наслідком поданої заяви позивачем, була надана відповідь за вих. № 7122-7027/П-02/8-1100/24 від 05.08.2024 (копія додається), яка не є рішеннями про відмову у перерахунку пенсії, у зв`язку із чим головним управлінням не приймалось рішень та не учинялось дій по відмові в перерахунку пенсії, а розглянуто звернення в порядку Закону України "Про звернення громадян", тому заявлені позовні вимоги щодо вирішення спору про перерахунок пенсії є передчасними та необґрунтованими.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону № 1058 з 29.08.2021, не працює.

Обчислення розміру пенсії було проведено виходячи із страхового стажу 19 років 3 місяці (порахований по 18.12.2018).

Коефіцієнт страхового стажу, розрахований відповідно до статті 25 Закону, він становить 0,19250.

Для розрахунку пенсії було враховано заробітну плату за періоди з 01.09.1981 по 31.01.1987 та з 01.07.2000 по 31.12.2018, обчислена відповідно до ст. 40 Закону № 1058 і становить 3927,47 грн (9118,81 грн х 0,43070, де: 9118,81 грн - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2018, 2019 та 2020 роки,- 0,43070 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Згідно записів наданої трудової книжки до страхового стажу зараховано періоди роботи на Ризькій базі тралового флоту в м. Рига Латвійської республіки з 08.02.1979 по 12.08.1981 та з 13.10.1982 по 29.11.1985.

Розмір пенсійної виплати з 29.08.2021 склав 1854,00 грн, де:

756,04 грн основний розмір пенсії (3927,47 грн х 0,19250);

542,51 грн - доплата до пенсії при неповному стажі (статті 28 частини 3);

135,00 грн - щомісячна доплата з 01.03.2022 відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118;

100,00 грн - щомісячна доплата з 01.03.2023 відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168;

100,00 грн - щомісячна доплата з 01.03.2024 відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185;

727,45 грн - доплата до мінімальної пенсійної виплати (2361,00 грн);

364,00 грн - доплата особам, яким не виповнилось 70 років (2520,00 грн х 1,0796 грн).

В пенсійній справі ОСОБА_1 міститься архівна довідка про заробітну плату від 02.08.2021 № РБУА-6.2.2.8602 (далі - Довідка), видана ОСОБА_2 , за період роботи з 1979 рік по 1985 рік на Ризькій базі тралового флоту в м. Рига. Дана довідка надавалась позивачем разом із заявою про призначення пенсії від 23.09.2021 року, однак врахована відповідачем не була.

ОСОБА_1 22.07.2024 звернувся до головного управління та просив перерахувати його пенсію та врахувати таку довідку.

Відповідач листом вих. № 7122-7027/П-02/8-1100/24 від 05.08.2024 повідомив позивача, що для можливості обчислення розміру пенсії з урахуванням заробітної плати з 1979 по 1985 роки, необхідно надати копії документів первинного бухгалтерського обліку (особові рахунки, платіжні відомості та інші документи про нараховану та сплачену заробітну плату), на підставі яких Національний архів Латвії видав архівну довідку про заробітну плату від 02.08.2021 № РБУА-6.2.2.8602.

З тих підстав, що ОСОБА_1 не надав первинних документів, які б підтверджували підстави видачі Архівом довідки, в перерахунку пенсії було відмовлено.

Окрім цього відповідач вказав, що за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії, а також доданих до заяви документів, головним управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 29.09.2021 №57 відповідно до якого ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. В рішенні від 29.09.2021 № 57 вказано в графі рішення "орган ПФУ" - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

При цьому відповідно до даних бази ПФУ рішення від 29.09.2021 № 57 приймалося саме головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Додатково також посилався на те, що ОСОБА_1 подав заяву про перерахунок пенсії не за типовою формою, а тому вона не може бути задоволена.

Не погоджуючись з вказаною відмовою в перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Законом № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону № 1058-ІV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Статтею 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом 3 вказаного Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Натомість за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач працював матросом на плавскладі та отримував заробітну плату на Ризькій базі тралового флоту в м. Рига. Для цього із заявою про призначення пенсії подав архівну довідку про заробітну плату від 02.08.2021 № РDVА-6.2.2.8602, видану ОСОБА_2 , за період роботи з 1979 рік по 1985 рік. Довідка прошита, скріплена усіма необхідними печатками та підписом. Аргументів з приводу сумнівів в достовірності документу, порушень його оформлення, а також некомпетентності органу, який його видав, відповідач не навів.

Суд вважає, що додаткове витребування у позивача для врахування отриманої заробітної на Ризькій базі тралового флоту в м. Рига при обрахунку пенсії копій документів первинного бухгалтерського обліку (особові рахунки, платіжні відомості та інші документи про нараховану та сплачену заробітну плату), які перебувають в Національному архіві Латвії та на підставі яких, Архівом видано довідку про заробітну плату від 02.08.2021 № РDVА-6.2.2.8602 з посиланням на такі документи, є протиправним, та таким, що не передбачене законом.

Між Україною і Латвійською Республікою укладений Договір про співробітництво в галузі соціального забезпечення (дата підписання: 26.02.1998; дата ратифікації: 19.03.1999; дата набуття чинності: 11.06.1999) (далі - Договір).

Статтею 2 Договору встановлено, що цей Договір регулює соціальне забезпечення осіб, а також членів їхніх сімей, на яких поширювалось або поширюється законодавство України чи Латвійської Республіки в галузі соціального забезпечення.

Підпункт 5 пункту 1.1 частини 1 статті 3 Договору визначено, що цей Договір поширюється на вказані нижче сфери соціального забезпечення, які регулюються законодавством в Україні, зокрема, пенсії за віком.

Згідно з підпунктом 5 пункту 1.2 частини 1 статті 3 Договору цей Договір поширюється на вказані нижче сфери соціального забезпечення, які регулюються законодавством в Латвійській Республіці, зокрема, пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 16 Договору для встановлення права на пенсію, зумовлену накопиченням періодів страхування, в цілях підсумовування періодів зараховуються періоди страхування, накопичені згідно із законодавством обох Сторін за умови, що вони не збігаються повністю або частково у часі.

Частиною 3 статті 16 Договору визначено, що трудовий стаж (періоди) і прирівняні до них періоди, набуті на території України або Латвійської Республіки до 1 січня 1991 року особами, які проживають на території обох Сторін, складає страховий стаж, незалежно від сплати внесків соціального страхування, і враховується при призначені і нарахуванні пенсії на території обох Сторін за умови, що одна із Сторін вже не здійснює виплату пенсій за вказані періоди.

Згідно з статтею 17 Договору якщо право на пенсію згідно із законодавством Сторін виникає тільки в результаті підсумовування періодів страхування, набутих згідно із законодавством обох Сторін, розмір пенсії кожна Сторона обчислює і виплачує відповідно до страхового стажу, набутого на її території.

Зі змісту наведеного слідує, що помилковими є висновки відповідача щодо зарахування періоду роботи в Латвійській Республіці тільки до 01.01.1991, оскільки Договором передбачено різні правила для врахування періодів роботи для визначення права на пенсію та для визначення розміру пенсії, при цьому, факт сплати чи несплати страхових внесків не має значення для зарахування страхового стажу позивача за спірний період. Тобто для визначення права на пенсію враховується весь стаж, накопичений у Латвійській Республіці.

Суд враховує, що трудовою книжкою позивача підтверджено період роботи на Ризькій базі тралового флоту в м. Рига Латвійської республіки з 08.02.1979 по 12.08.1981 та з 13.10.1982 року по 29.11.1985 року та до страхового стажу (по кількості місяців) відповідачем враховано.

Зі змісту вказаної вище архівної довідки ідентифікується період виплати заробітної плати а 16 вересня 1980 року по 19 вересня 1985 року. Період з 20 вересня 1985 року по 23 листопада 1985 року в грошовому еквіваленті не може бути розмежовано за місяцями з огляду на вказання загальної отриманої за цей період суми.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що відмова у перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 02.08.2021 №РDVА-6.2.2.8602 є протиправною.

При цьому суд критично оцінює посилання на те, що заява позивачем подана не за формою для призначення пенсії, що передбачена Порядком №22-1, а в довільній формі.

Позивач вже подавав заяву про призначення пенсії із архівною довідкою у тому числі, яку відповідач не врахував. Натомість на разі позивач ставить питання про перерахунок, на підставі тих документів, що подані при зверненні для призначення пенсії, а тому письмове звернення з заявою про проведення перерахунку вже призначеної пенсії з підстав неврахування періоду виплат, є належним.

За мотивувальною частиною позову ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльністю саме відмову в перерахунку пенсії, датовану 05.08.2024 року, а тому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії, а також доданих до заяви документів, рішення приймалось головним управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, оскільки такі правовідносини в даному провадженні знаходяться поза межами предмету спору.

З заявою ж про перерахунок пенсії позивач звертався до органу пенсійного фонду, в якому він перебуває на обліку, тобто до належного суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, суд вважає що наявні підстави для визнання протиправною відмови в проведенні перерахунку пенсії та підстави для зобов`язання такий перерахунок провести з 05.08.2024 року, як просить позивач, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.3 та 8 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача суд покладає на таку сторону судові витрати повністю.

Керуючись статтями 2-20, 72-90, 132-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , надану листом вих.№ 7122-7027/П-02/8-1100/24 від 05.08.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.08.2024 року з урахуванням періодів отриманої заробітної плати в Латвійській Республіці за 16 вересня 1980 по 19 вересня 1985 з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Повний текст судового рішення виготовлений 28.11.2024 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА