Справа № 440/3922/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. ПолтаваСправа №440/3922/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 20 лютого 2018 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 20.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду 23.04.2024 позовну заяву повернуто позивачеві.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду 23.04.2024 у справі №440/3922/24 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 26.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що за період проходження нею військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем проводилося не в повному обсязі, зокрема, за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення відповідачем не виплачувалась. Вважала, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. А тому, на переконання позивача, невиплата індексації грошового забезпечення є обмеженням її конституційних прав та є протиправною.

03.10.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що підстави для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 відсутні. Свою позицію мотивує посиланням на те, що військова частина НОМЕР_1 не повинна здійснювати нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, так, як військова частина НОМЕР_1 не мала свого фінансового органу та перебувала на момент звільнення позивача у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .

Військова частина НОМЕР_1 , яка не мала свого фінансового органу за період з 2017 по 2018 рік перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частини НОМЕР_2 , а перебування однієї військової частини на фінансовому забезпеченні у іншої зумовлює факт нарахування та виплату грошового забезпечення на підставі наказу та відомостей про нарахування військовослужбовцям грошового забезпечення, оскільки військова частина НОМЕР_1 перебувала у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 .

Згідно до листа помічника командувача-начальника фінансово економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 №116/14/1/802 від 28.09.2021 військова частина НОМЕР_1 встановленим порядком знімається з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_2 та зараховується до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відкриття окремого фінансового господарства у військовій частині НОМЕР_1 настало лише з 22.09.2021 за рішенням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України.

З огляду на викладене у відзиві заявлено клопотання про заміну сторону відповідача у адміністративній справі на військову частину НОМЕР_2 .

Щодо виплати індексації грошового забезпечення відповідач зазначив, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з січня 2016 року по лютий 2018 року у Міністерства оборони України не було.

Питання визначення базового місяця для індексації знаходиться в залежності від таких показників, як розмір прожиткового мінімуму за певні періоди, розмір коефіцієнту індексації тощо, які підлягають застосуванню відповідними органами, підприємствами, установами, організаціями при здійсненні відповідних розрахунків.

Визначення цих обставин належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень визначати складові елементи нарахування індексації та здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування відповідачем здійснено ще не було.

Отже, на думку відповідача, нарахування індексації грошового забезпечення, визначення базового місяця та суми такого нарахування належить до повноважень військової частини НОМЕР_1 , які є дискреційними.

07.10.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголошувала на тому, що саме наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.02.2018 № 35, а не наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 була знята з усіх видів забезпечення, в тому числі і з фінансового забезпечення.

Доказів того, що у спірний період (з 01.01.2016 по 20.02.2018) військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , представник відповідача не надав, обмежившись лише датою зняття з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Більше того, представник відповідача не надав жодного доказу направлення до військової частини НОМЕР_2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.02.2018 № 35 про виключення позивача зі списків особового складу частини для проведення розрахунку при звільненні, інших документів щодо виплати ОСОБА_1 у спірний період грошового забезпечення саме військовою частиною НОМЕР_2 .

Позивач зауважувала, що на звернення від військової частини НОМЕР_1 отримала відповідь від 09.03.2024 №320, в якій відповідач відмовив ОСОБА_1 у виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 20 лютого 2018 року.

У відповіді від 09.03.2024 №320 відповідач (військова частина НОМЕР_1 ) не зазначив як на підставу відмови у нарахуванні та виплаті індексації у вищевказаний період те, що ОСОБА_1 перебувала, як стверджує відповідач, на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 .

У відповіді на відзив позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі військової частини НОМЕР_2 .

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Обставини справи, встановлені судом

Сторонами у справі визнається, що у спірний період ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.02.2018 №35, ОСОБА_1 була виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знята зі всіх видів забезпечення.

На звернення позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про те, що відповідно до роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 №248/1485 та керуючись статтею 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пунктом 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Зазначене підтверджено роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 року № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2015 № 252/10/136-16.

Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 № 13700/з та від 08.08.2017 № 78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає.

У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 - лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було.

Враховуючи вищевикладене, військова частина НОМЕР_1 не може провести нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 20 лютого 2018 року, виходячи з базового місяця - січень 2008 року, оскільки для цього відсутні законні підстави /а.с. 5/.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулася до суду з цим позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За приписами статей 1 та 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон № 1282-XII).

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями статті 6 Закону №1282-ХІІ визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078).

Згідно зі пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

За змістом абзацу п`ятого пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 4 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Пунктом 6 Порядку №1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Висновки щодо правозастосування

Індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Щодо клопотання позивача про залучення військової частини НОМЕР_2 та клопотання відповідача про заміну сторони відповідача на військову частину НОМЕР_2 , суд зазначає таке.

У відзиві на позов відповідач повідомив, що Військова частина НОМЕР_1 не мала свого фінансового органу й за період з 2017 по 2018 рік перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 , тому грошове забезпечення у цей період виплачувалось саме військовою частиною НОМЕР_2 .

У даному випадку військова частина НОМЕР_2 діяла у якості підрозділу бухгалтерії, виконуючи нарахування та виплату грошового забезпечення у 2017-2018 роках на підставі наданих військовою частиною НОМЕР_1 розпорядчих документів (наказів).

Отже, обов`язком відповідача у спірний період було лише видання наказів про виплату, крім іншого, індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, а нарахування та виплату здійснювала військова частина НОМЕР_2 .

Однак, станом на дату розгляду справи Військова частина НОМЕР_1 не перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , натомість самостійно здійснює нарахування та виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 грошового забезпечення через відповідний відділ фінансового забезпечення.

Тобто, оскільки станом на дату прийняття рішення військова частина НОМЕР_1 не перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , натомість отримує фінансування від держави, у тому числі і для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , є самостійним розпорядником коштів, суд приходить до висновку, що виплату недоотриманої індексації грошового забезпечення має саме здійснити саме Військова частина НОМЕР_1 , до списків особового складу якої позивач була зарахована та перебувала на службі у спірний період.

З огляду на викладене, підстави для залучення військової частини НОМЕР_2 чи заміни відповідача на військову частину НОМЕР_2 відсутні.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, відповідач у листі від 09.03.2024 №320 зазначив, що механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 - лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було.

Оцінюючи такі твердження відповідача суд виходить з того, що відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

З урахуванням наведеного, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Твердження відповідача про те, що проведення індексації грошових доходів здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованими, оскільки частина шоста статті 5 Закону №1282-XII, на яку посилається відповідач, не обмежує проведення, передбачених чинним законодавством України, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Оскільки передбачена Законом №1282-XII індексація є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, який на момент проходження військової служби перебував у розпорядженні та на повному грошовому забезпеченні військової частини, суд дійшов висновку, що відповідач був зобов`язаний нарахувати і виплатити позивачу грошове забезпечення з урахуванням його індексації.

Невиконання відповідачем обов`язку щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за спірний період свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, що висловлена у постановах від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі №825/694/17, від 23.10.2019 у справі №825/1832/17, від 20.11.2019 у справі №620/1892/19.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у 2016-2018 роках асигнування на виплату індексації грошового забезпечення головним розпорядником коштів не виділено, а тому відповідач діяв правомірно. Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного суду від 23.10.2019 у справі №825/1832/17.

Враховуючи викладене, суд, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.02.2018 та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за цей період.

Позивач охарактеризувала таку бездіяльність відповідача в адміністративному позові як дії, однак це не впливає на обсяг задоволених судом позовних вимог.

Щодо визначення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення, суд враховує, що відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових. Підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Суд враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018, встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Таким чином, зміна посадових окладів відбулась 01.01.2008 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294.

Отже, у зв`язку з прийняттям вказаної постанови, місяцем для обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів, зокрема, з 01.01.2016, є січень 2008 року.

Відповідач ці обставини не спростував, як і не надав суду доказів підвищення у січні 2016 року саме посадового окладу військовослужбовців за займаною позивачем посадою.

Стосовно дискреційних повноважень, то Верховний Суд неодноразово зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав (до прикладу, постанови Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №802/412/17-а, від 11.04.2018 р. у справі №806/2208/17).

На основі усталеної практики тлумачення поняття дискреційних повноважень та з огляду на об`єкти, підстави й умови для проведення індексації, що встановлені ст.ст. 2, 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", п. 11, 2, 5, 102 Порядку №1078, суд дійшов висновку про те, що повноваження військової частини стосовно визначення січня 2008 року місяцем підвищення доходу позивача, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.02.2018 не є дискреційними.

Цей висновок пояснюється тим, що місяць підвищення доходу для такої індексації визначається нормативно і залежить лише від місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач. Відповідно зростання інших постійних складових грошового забезпечення, без підвищення таких ставок (окладів), не має наслідком зміну місяця підвищення доходу позивача.

Тож відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд при обранні іншого місяця місяцем грошового доходу, ніж той, у якому востаннє відбулося підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач.

У випадку з позивачем законодавець установив один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки в/ч НОМЕР_1 з 01.01.2016 - здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації наростаючим підсумком з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), та провести індексацію грошового забезпечення, коли величина цього індексу перевищить поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Цей висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 29.11.2021 у справі №120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, від 20.04.2022 у справі №420/3593/20, стосовно трактування дискреційних повноважень державного органу у випадку визначення місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

З огляду на викладене суд доходить висновку про те, що відповідач безпідставно, всупереч вимогам положень Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.02.2018 включно.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.02.2018 базовим місяцем є січень 2008 року.

Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.02.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.02.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков