Справа № 120/7901/24
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 грудня 2024 р. Справа № 120/7901/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу №ПШ001005 від 12.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за наслідками здійснення габаритно-вагового контролю посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби з безпеки на транспорті виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення вантажу згідно ТТН від 02.11.2023 №53650, а саме фактична маса транспортного засобу скалала 41,16 т при допустимих 38 т, що становить 8,9%, навантаження на подвійну вісь становить 24,7 т при допустимих 18 т, що становить 37,29 %, чим позивач порушив п. 22.5 ПДР України.

Однак позивач зазначає, що оскільки його автомобіль Scania R500, державний номерний знак НОМЕР_1 , є чотирьохвісним автомобілем, ведучі вісі якого (2 задні) оснащені спареними колесами, нормативне навантаження на задні осі відповідно п. 22.5 ПДР України складає 23 т, а не 18 т.

Тому, розрахунок нормативного перевищення виглядає наступним: (24,7 - 23) / 23 * 100 = 7,39 %, а не 37,29 % визначених відповідачем. Відтак відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на думку позивача повинна бути за абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а не абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Також, позивач зазначив, що посадові особи відповідача відмовилися проводили заміри транспортного засобу на повірених та сертифікованих вагах, оскільки у квитанції про зважування не міститься інформації про зважувальний пристрій та, його сертифікацію та повірку.

Крім того позивач зазначив, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, що розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України та затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08. Проте, ця Методика не поширюється на транспорті засоби з рідким вантажем або з вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (як у позивача). Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів при зважуванні сипучого вантажу

За наведених обставин, вказав на протиправність прийнятої відповідачем постанови №ПШ001005 від 12.12.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою суду від 20.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позову, представником Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби з безпеки на транспорті 09.07.2024 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в діях відповідача під час здійснення своїх владних управлінських функцій відсутні будь-які порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", Порядку здійснення державного контролю та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність державного органу з питань контролю на автомобільному транспорті. Оскаржувану постанову винесено обґрунтовано, за порушення, яке мало місце, та з дотриманням процедури, визначеної законодавством про автомобільний транспорт.

Зокрема зазначає, що за результатами проведеної перевірки посадовими особами було встановлено перевищення вагових норм навантаження: навантаження на здвоєнну вісь становить 27,7 т при допустимих 18 т (перевищення становить 37,2%), загальна маса 41,16 т при допустимих 38 т (перевищення становить 8,3%), визначених положеннями Закону №2344-ІІ та Порядку № 1567, пункту 22.5 ПДР на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 02.11.2023 №AP000622.

Крім того зазначив, що зважування ТЗ SCANIA реєстраційний номер АВ8366 проводилось на приладі автоматичного зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь №419, відповідно до свідоцтва, яке чинне до 13.07.2024, а тому підтверджує справність вагового комплексу, а також підтверджує достовірність відомостей встановлених при перевищені вагових норм.

Щодо методики на яку посилається позивач, зазначає, що така втратила чинність.

Відтак, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

02.11.2023 у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-21 Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський 286 км, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки SCANIA реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовувався перевізником та належить фізичній особа-підприємцю ОСОБА_1 .

Зокрема, під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу на а/д М-21 Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський 286 км, зафіксовано перевезення вантажу на встановлено фактичне перевантаження загальної маси ТЗ 41,6 т при допустимих 38 т, що у відсотках складає 8,3 %, навантаження на здвоєну вісь 27,7 т при нормативно допустимій 18 т, що у відсотках складає 32,2 %.

Ваговий контроль здійснювався за допомогою приладу №419. На підтвердження справності ваг до відзиву на позовну заяву стороною відповідача долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №ПМ019204923, чинне до 13.07.2024.

За результатами проведення перевірки, складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №AP000622 від 02.11.2023 та акт про перевищення транспортних засобом нормативно вагових параметрів № 0056676 від 02.11.2023.

Також, за результатами проведеної перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0052210 від 02.11.2023, в якій, окрім іншого, визначено тип транспортного засобу, навантаження на осі та повну масу.

12.12.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки прийнято постанову № ПШ001005, якою застосовано до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф за порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", в розмірі 51000 грн, який передбачено абзацом 17 ч. 1 ст. 60 цього Закону.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 15 пункту 5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, відповідно до пунктів 1- 4 якого цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе, зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Стаття 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III визначає, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За приписами статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.01 р. № 1306 (далі - ПДР), визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

а) зовнішніх габаритів: - ширина 2,6 м, а для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м; - висота від поверхні дороги - 4 м, а для транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою, Національною поліцією - 4,35 м; - довжина вантажного автомобіля - 12 м, автопоїзда - 22 м, автомобіля (тягача) з напівпричепом - 18,75 м, маршрутного транспортного засобу - 18,75 м; автопоїзд - 22 м.

б) фактичної маси:

вантажні автомобілі:

двовісний автомобіль для доріг державного значення 18 т, для доріг місцевого значення 14 т,

трьохвісний автомобіль 25 т (26 т)* / 21 т,

чотирьохвісний автомобіль 32 т / 24 т,

чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 т / 24 т,

Комбіновані транспортні засоби:

двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т / 24 т,

двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т / 24 т,

трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т / 24 т,

двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т / 24 т,

трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т / 24 т,

Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 т / 24 т,

в) навантаження на вісь:

На одинарну вісь для доріг державного значення 11,5т, для доріг місцевого значення 7т,

На здвоєні осі, якщо відстань між осями:

менш як 1 метр 11,5 т / 7 т,

від 1 до 1,3 метра 16 т / 10 т,

від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т / 10,5 т,

від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни 19 т / 11,5 т,

від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни 23 т / 11,5 т,

від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т / 11,5 т,

На строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями:

1,3 метра або менше 21 т / 13 т,

понад 1,3 до 1,4 метра 24 т / 14 т.

Разом з цим, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно абзацу 14 статті 60 зазначеного Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

абзацу 17 статті 60 зазначеного Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

В матеріалах справи міститься довідка №0052210 від 02.11.2023, якою підтверджено фіксацію фактичної загальної маси транспортного засобу, належному позивачу , яка склала: 41,6 т, та фіксацію навантаження на осі, зокрема визначено навантаження на подвійну вісь - 24,7 т.

Позивач стверджує, що оскільки його автомобіль Scania R500, державний номерний знак НОМЕР_1 , є чотирьохвісним автомобілем, ведучі вісі якого (2 задні) оснащені спареними колесами, нормативне навантаження на задні осі відповідно п. 22.5 ПДР України складає 23 т, а не 18 т.

Так, дійсно підпунктами б та в пункту 22.5 Правил дорожнього руху визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: фактичної маси чотирьохвісного автомобіля з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами для доріг державного значення 38 т, для доріг місцевого значення 24 т, а також при навантажені на здвоєну ось, якщо відстань між ними складає від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни для доріг державного значення 23 т, для доріг місцевого значення11,5 т.

Однак, відповідно довідки №0052210 від 02.11.2023 визначено, що навантаження на кожну ведучу вісь складає 3) 12,56 та 4) 12,14, а отже перевищує встановлену підпунктом "в" умову, за якої даний пункт може застосовуватися, а саме, що навантаження на кожну ведучу вісь не повинна перевищувати 11,5 тонни.

Таким чином, суд вважає даний аргумент позивача для задоволення позову безпідставним.

Також, посилання позивача на те, що зважування транспортного засобу відбулося невідомим прибором є також неприйнятними, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктами 12 та 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Для реалізації п. 14 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року №255 затверджені Вимоги до облаштування та технічного оснащення зон габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 3 розд. ІІ цих Вимог пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен бути укомплектований, зокрема, документом про відповідність та/або свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Згідно з пунктом 2 розд. ІІІ цих Вимог стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати, зокрема документ про відповідність та/або свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

02.11.2024 в пункті габаритно-вагового контролю відповідачем використовувалися прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA; № приладу 419; №№ платформ 839, 840.

На вказану вимірювальну техніку відповідачем надано: Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ПМ019204923, чинне до 13.07.2024, видане державним підприємством «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (ДП «Киїоблстандартметрологія»), яке було чинними на час перевірки та здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю перевізника (позивача).

Отже, застосована відповідачем вимірювальна техніка пройшла періодичну повірку, як того вимагає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879.

Надання водію перевізника свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а також відображення цих даних в складених відповідачем документах законодавством не передбачено.

Посилання позивача на те, що методика, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу, затверджена не була, є безпідставними з огляду на наступне.

Дійсно, на час виникнення спірних правовідносин, відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, затверджена не була.

Проте, визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, яким правильно керувалися посадові особи Укртрансбезпеки.

Наведене узгоджується з нормативним регулюванням, а саме із скасуванням постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 пункту 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (який визначав, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку) без визначення необхідності застосування методики.

Отже, законодавець виключив норму про необхідність застосування будь-якої затвердженої методики визначення у спірних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція щодо методики неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 02 серпня 2018 року у справі №820/1420/17, від 21 вересня 2018 року у справі №804/5296/17, від 22 грудня 2021 року у справі № 420/3371/21, від 08 серпня 2023 року у справі № П/320/513/20; від 03 квітня 2024 року у справі №300/3504/21.

Таким чином, з огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про застосування до позивача адміністративного-господарського штрафу №ПШ001005 від 12.12.2023 прийнята в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (вул. В.Порика, 29, м. Вінниця)

Суддя Мультян Марина Бондівна