Справа № 160/22778/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 21.05.1998 року по 31.12.2003 року, період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року та з 01.10.2005 по 31.12.2012 року у повному обсязі та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 19.02.2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача спірні періоди підприємницької діяльності та як наслідок відмовлено у призначені пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Відповідач-2 скористався наданим правом і надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачка право на пенсійну виплату набуде 27.01.2027 року, оскільки її страховий стаж становить 20 років 3 місяці 21 день, при необхідних 22 роки 4 місяці 4 дні. Зауважує, що до страхового стажу позивачки зараховано періоди провадження підприємницької діяльності з 01.11.2005 по 31.12.2012 року.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із таких такого.
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що 19.02.2024 року позивачка звернулася з особистою заявою і документами на призначення пенсії відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Утім, рішенням відповідача-2 у призначені пенсії відмовлено за відсутності необхідної кількості страхового стажу. Зазначено, що страховий стаж становить 20 років 3 місяці 21 день, при необхідних 22 роки 4 місяці 4 дні та до його складу не зараховано період роботи за 2013 рік.
Позивачка зазначає, що у цьому рішенні відповідачем-2 помилково визначений її загальний страховий стажу у розмірі 20 років 3 місяці 21 день, та вважає, що відповідачем-2 не у повному обсязі зараховані усі періоди підприємницької діяльності до його складу (страхового стажу), внаслідок чого протиправно відмовлено у призначенні пенсії.
При вирішені спору перш за все суд виходить із того, що під час розгляду справи відповідач-2 (чі) не надав (ли) до суду доказів на спростування тих обставин, що викладені позивачкою у тексті позовній заяві, а саме, щодо того, що в спірному рішенні визначено про те, що до страхового стажу не зараховано період роботи за 2013 рік, тоді як в прохальній частині позивачка цей період не порушує, а натомість порушує періоди з 21.05.1998 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року та з 01.10.2005 по 31.12.2012 року, які начебто за змістом спірного рішення зараховані до його складу.
При цьому, у тексті відзиву відповідач-2 зазначає, що період з 01.11.2005 по 31.12.2012 року зарахований до страхового стажу. На противагу цим твердження позивачка зазначає, що лише загальний трудовий стаж до початку введення підприємницької діяльності складає майже 16 років та у цьому б випадку, з урахування цього стажу, він складав би більш ніж 22-23 роки, тобто більш ніж 20 років 3 місяці 21 день, які визначені в рішенні.
Зважаючи, що протягом розгляду справи відповідачем-2 не надано доказів на підтвердження того, що спірні періоди підприємницької діяльності зараховані до страхового стажу позивача, та й взагалі, хоча б роздруківки загального страхового стажу позивача, суд надає оцінку усім порушеним позивачкою питанням та з цього приводу зазначає про таке.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування2 (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
З огляду на положення вказаних норм права законодавцем передбачена можливість зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності, при цьому, період провадження підприємницької діяльності за період з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців незалежно від сум сплачених ними страхових внесків. Для цього достатньо лише надання довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.
В спірному випадку факт здійснення позивачкою підприємницької діяльності підтверджується свідоцтвом від 21.05.1998 року №181-рп, наявним в матеріалах справи та записами в трудовій книжці.
За таких обставин належним доказом, яким підприємець може підтвердити свій стаж зайняття підприємницькою діяльністю за період з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. є саме довідка про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.
Водночас вказаним вище Порядком не визначено підстав (порядок) зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності позивача за період з 27.03.1993 року по 1 січня 1998 р., оскільки в цьому Порядку йдеться про зарахування періодів підприємницької діяльності до 1 травня 1993 (для спрощеної системи оподаткування) та до 01 липня 2000 року (для підприємців, які перебували на загальній системі оподаткування).
В той же час, чітко визначеною позицією законодавця є можливість зарахування до страхового стажу період провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003р., при цьому, на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а не на підставі довідки про сплачені страхові внески.
Визначений період по 31 грудня 2003 року обумовлений тим, що з 01.01.2004 набрав чинність Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, яким вперше визначено поняття страхового стажу як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду здійснення підприємницької діяльності 27.03.1993 року по 1 січня 1998 р. на підставі свідоцтва від 21.05.1998 року №181-рп.
Також суд доходить висновку про зарахування до страхового стажу позивачки періоду з 01.11.2005 по 31.12.2012 року, як такий, що взагалі фактично визначається відповідачем-2, а також, період з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року, за який позивачем сплачено страхові внески.
При цьому, суд погоджується із обраним позивачкою способом відновлення порушеного права, у тому числі, в частині покладання вимог зобов`язального характеру на відповідача-1 за місцем обліку.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який прийняв протиправне рішення
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 21.05.1998 року по 31.12.2003 року, період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року та з 01.10.2005 по 31.12.2012 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 19.02.2024 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна